Mannen i høyborgen
Michiko?
Hei.
Hva skjer med dressen?
Hva er dette?
Mor lovet at vi kunne bruke dette stedet til møtet vårt.
"Møtet?"
Pappa, vennene mine stoler på meg.
Ikke få meg til å gå tilbake på mitt ord.
Hold ordet ditt.
Det går bra, karer. Kom igjen.
Kjære, kom fort.
- Hei. - Han lærer å vinke tilbake.
- Hva? - Vinket du?
Å, det gjorde du.
- Du har lært å vinke, Donny? - Ja, du vinket i bilen.
- Bra jobba. Det er fantastisk, kompis. - Kan du tro det?
Ja, kan du vise ham?
Se.
Skal vi gå og ta en liten lur?
Bare en liten en.
God morgen, O-to-san.
God morgen, Miss... Juliana.
Du virker annerledes på en måte.
Annerledes? Hvordan da?
Jeg vet ikke.
Du ser veldig godt ut.
Alle sammen, dette er Noris far.
- Står til? - Hallo.
Hei, takk for at vi får bruke dette stedet.
Vi har så mye å gjøre.
- Juliana? - Ja?
Hva er dette møtet for?
Det er et av Forby bomben-møtene våre.
Jeg er veldig glad du er her.
Jeg må bare vite at det er slutt, George.
Jeg kan ikke anta at å finne deg er nok for å stoppe det jeg så på filmen.
Så enkelt?
Bare plukke opp direktelinjen min til "borgen"?
Det ville vært enklere å ringe Grace Kelly.
Jeg sendte en melding.
Vi har ikke hørt tilbake ennå.
Ryktene sier han har forsvunnet, igjen.
Så,
hvordan gikk middagen?
Man kunne nesten glemme at de er nazister.
Det vil ikke fungere å komme rett på Smith-familien,
så folkene mine vil at du skal bruke en mer indirekte tilnærming.
Nei. Jeg bruker ingen tilnærming.
Jeg er ikke her på grunn av Smith-familien.
Vi har gått gjennom det.
Få snakke med folkene dine.
Få forklare situasjonen.
Det er noe en nazist-spion ville sagt.
Vi har gått gjennom det også.
Faren din reddet livet mitt.
Å risikere det for å gi deg en ny sjanse føles som gjengjeldelse.
Men jeg vil ikke be folkene mine risikere deres liv.
Jeg visste ikke det.
Om deg og faren min. Hvordan reddet han livet ditt?
Nei.
Vi skal ikke gjøre det.
Du har langt å gå før du vinner min tillit.
George, jeg er ingen nazist.
Det er saken.
Du må bli en.
Helen Smith oppfører seg kanskje ikke sånn,
men hun er dronningen av nazistenes sosialliv.
Konene og kjærestene til nazist-toppene smisker med henne.
Så du skal smiske med dem.
Jeg gjorde det du ba om, ok?
Jeg dro dit, jeg smilte og jeg lot som alt var i orden.
Jeg ville bare skrike.
Vi ser på deg som en langtidsinvestering.
Du vil aldri virkelig komme nær Smith-familien
om ikke vennene deres aksepterer deg.
Tror du kvinner som Helens venner vil ønske meg velkommen?
Når du er nære Smith-familien vil du blir sett på som en
kuriositet.
Eller konkurranse.
George, du vet ingenting om kvinner, gjør du vel?
Det er kanskje sant, men det er denne avtalen som holder deg i live.
- Er du sikker på dette, Jennifer? - Ja, jeg er sikker. Mrs. Pack sa det.
Det betyr at balletten din
er ferdig nøyaktig samtidig som Thomas' brytetrening begynner.
Jeg har ikke noe imot å gå glipp av piano.
Det var veldig nobelt av deg, Amy,
men pianoøvingen din er på en helt annen dag.
Forstår de ikke hvor vanskelig det er å lage en plan for tre barn?
Hvordan kan jeg være to sted samtidig?
Thomas sier at han er mann nå. Hvorfor kan ikke han gå?
Ikke vær redd, vi finner ut av det.
Det er lett å si, John, men hvordan?
Hva er det, gutt?
Jeg fikk et brev.
- Hva står det? - Det er fra kommandantens kontor.
Ti Hitlerjugend-medlemmer har blitt utvalgt til å dra på
en måned lang ekspedisjon:
"For å sivilisere og utdanne de stakkarene som bor utenfor Riket."
Jeg har blitt utvalgt til å dra.
- Til Den nøytrale sonen? - Til Sør-Amerika.
Vel, det...
Det er litt av...
Det er litt av en ære, sønn. Gratulerer.
- Når reiser du? - Han reiser ikke
- Hva? - Helen.
Thomas, jeg beklager.
Jeg er så klart veldig stolt av deg, men dette...
Det er ikke snakk om.
Er det vel?
Hvorfor er det ikke snakk om?
Vi skal diskutere det senere.
Det er ingenting å diskutere.
Jeg trodde du ville bli fornøyd.
Senere, sa jeg.
Oi.
Du må ikke spise alt.
Jeg ville at du skulle ha noen muligheter.
I fremtiden kan du si hvilke retter du foretrekker.
Takk, Silvia.
Men du må ikke varte opp sånn for meg.
Men jeg vil.
Takk.
Hvor er faren min?
Reichsministeren måtte dra tidlig, men han lot en bil vente på deg.
Han tømte timeplanen sin for å bruke dagen sin på å vise deg Berlin.
Vent med bilen, takk.
Til etter frokost.
Du må skifte.
Likte du ikke dressen jeg la ut for deg?
Å, den.
Heusmann er familie.
Foreldrene dine var aldri gift.
Etter moren din tok deg, møtte faren din Margot.
De var veldig lykkelige,
og fikk to pene gutter, Dieter og Rolf.
Jeg skjønner.
Hvor er de nå?
De ble drept av alliertes bomber utenfor Hannover.
Var det andre? Eller er jeg den eneste han har igjen?
Det er ikke noe jeg kan svare på.
Du burde snakke med Reichsministeren.
- Julia? - Helen, hei.
Jeg ville bare takke deg for middagen.
Jeg hadde det veldig fint.
Det er snilt av deg å komme helt bort hit.
Du kunne bare ha ringt.
Jeg ville bare gi deg denne.
Det var veldig snilt.
Beklager, jeg har kommet på et dårlig tidspunkt.
Det er bare bridge-klubben.
Bridge? Jeg har alltid ville lære det.
Kanskje du kan lære meg en gang.
Jentene vil gjerne møte deg.
- Vil du komme inn? - Ok.
Takk.
Jenter, dette er Miss Julia Mills.
Mrs. Alice Adler.
Jeg kondolerer så mye.
Mrs. Mary Dawson og Mrs. Lucy Collins.
Hallo.
- Beklager at jeg forstyrrer spillet. - Ikke var dum.
Jentene prøver bare å distrahere meg uansett.
- Vil du ha litt kaffe? - Takk.
Ok.
Julia vil lære å spille.
Hun har akkurat flyttet hit vestfra, fra Seattle.
Har de ikke bridge i Stillehavsstatene mer?
Vi spiller mah-jongg.
Japsene tvang dere vel til å gi opp alt
da de marsjerte inn.
Mellom det og deres vrangforestilling om at de er overlegne.
Hvordan tålte du det?
Jeg vet ikke. Man bare går videre med livet.
Om man kaller det å leve.
Det viser seg at jeg hadde rett angående Marjorys barnepike.
Jenta var genetisk sett en semitt.
Tenk at noen sånne får tilgang på barn.
Man burde ha obligatoriske sjekker for det og genetiske defekter.
Gerry pleide å si det.
- Ble hun angitt? - Så klart.
Jeg kunne ikke ha levd med meg selv om jeg ikke hadde sagt noe.
Din tur.
Din tur, kjære.
- Går det bra? - Ja, så klart. Det går bra.
Du må vel ha sett mye sånn?
Japsene er veldig avslappet med rase-lovene sine, har jeg hørt.
Vel...
Jeg klandrer deg ikke for å ha forblitt singel, Miss Mills.
Uten et regelsett for genetisk hygiene
kunne du blitt gift med hvem som helst.
Ikke vær latterlig, Lucy, man ville merke det.
Hvordan kan man se det?
Fordi de har visse trekk.
Men hvordan...
Jeg beklager.
- Jeg vet ikke hvordan det skjedde. - Det går bra.
- La meg hente en klut. - Vær så snill.
- Jeg gjør det. - Det går bra.
Jeg var ikke sikker på om du ville komme.
Det hørtes ut som det hastet. Hva er galt?
Enda en krangel med faren din?
Måten vi møttes på var ikke noen tilfeldighet, var det vel?
Faren min sendte deg for å overbevise meg om å bli.
Er det derfor du kalte meg hit?
Nei, jeg vil bare vite det.
For jeg har fått nok av at folk lyver til meg.
Ok.
Ja, faren din ba meg snakke med deg.
Er det sånn du får råd til den flotte bilen din?
Og de fine kjolene? Ved å gjøre det mektige menn ber deg om?
Uansett hvilke problemer du har med faren din, så ikke legg dem på meg.
Vær sint på ham.
Du vet ikke noe om meg.
Vent litt. Bare vent.
Du har rett.
Kan vi begynne på nytt?
Og være ærlige med hverandre?
Hallo. Jeg heter Nicole.
Jeg heter Joe. Hyggelig å treffe deg.
Kan du få meg bort herfra?
Sett deg inn.
Joseph!
Stopp, vær så snill!
Joseph!
Får du det bort?
Det har ikke noe å si.
Det ble donert uansett.
Jeg hadde ikke så mye da jeg flyttet hit.
- Nå føler jeg meg enda verre. - Ikke vær dum. Det går bra.
Men jeg må si at kjolen din er veldig vakker.
Takk.
Den er det, ikke sant?
Jeg kunne ikke tro hvor godt den passet.
Selv jeg ser det, og jeg vet ikke noe om mote.
John burde ha advart meg om at dere var en så fasjonabel gruppe kvinner.
Hvordan kjenner du familien?
En felles venn.
John og Helen har vært så snille mot meg.
Han er fantastisk.
Og hun bare gir og gir.
Vel, det går ikke bort.
Hvorfor lar du ikke meg erstatte den?
Nei, du trenger ikke å gjøre det.
Men jeg vil.
Ok.
Jeg elsker måten lyset faller på løvet.
Det minner meg om at uansett hva jeg tror er så viktig,
så bryr ikke trærne seg.
Snakket moren din noen gang om Fedrelandet?
Moren min?
Nei, hun snakket aldri om fortiden.
Hun sa at det var usunt.
At jeg burde fokusere på fremtiden.
Du må ikke snakke om du ikke vil.
I går fant jeg ut at jeg er en løsunge.
Du beviste det i dag tidlig.
Moren min løy til meg.
Faren min forlot oss ikke.
Hun tok meg bort fra ham.
Jeg beklager, Joe.
Jeg er Lebensborn.
Skremmer det deg?
Hvorfor skulle det det?
Velkommen til klubben.
Vent.
Vent. Du er...
Vi er ikke...
Nei.
Ville jeg ha kysset deg sånn da?
- Jeg vet ikke. - Ro ned.
Å være Lebensborn er ikke det verste i verden.
Virkelig?
Å finne ut at du kommer fra et oppavlingsprogram?
Vi hadde ikke noe valg om hvordan vi ble født.
Hushjelpen, Silvia, ser på meg som om jeg er en slags...
Utvalgt?
Våre foreldres generasjon hadde noen merkelige ideer.
Virker jeg spesiell for deg?
Nei, ikke i det hele tatt. Du er helt kjedelig.
Det eneste spesielle ved meg er at
jeg nekter å la faren min gifte meg bort til et fossil.
Jeg skal bestemme hva jeg vil gjøre med livet mitt og fremtiden min.
Så...
Har du fått nok?
Ikke i nærheten engang.
Jeg skal faktisk være et sted,
men hva om du blir med?
Kanskje det er akkurat det du trenger.
Hva er det?
En annen type rom.
Den nærmeste telefonen. Fort...
Sir, vi har en prioritetmelding fra San Francisco-stasjonen.
Agentene våre tror de har funnet Høyborgens mest nylige skjulested.
Hvor nylig?
Det var en låve, den brant ned i løpet av det siste døgnet.
Og det viser seg at brannen ødela et stort lager filmer. Hundrevis.
Da er det veldig uheldig.
Agentene våre fortsetter å gjennomlete området.
Påminn Yakuza-vennene våre om betalingens nøyaktige betingelser.
Jeg vil ha Høyborgen i live.
Erich. Står til? Hvordan går det med moren din?
Vi har det begge bra, Mrs...
Helen. Takk.
Det er en glede å se deg her.
Vi hadde planer om å snakke, men vi bestemte ikke et tidspunkt.
Nå passer for meg, om det går bra.
Jeg vil få standartenführerne til å vente på flere ordre, sir.
Ingen telefoner, takk.
John.
Kunne ikke det vente til jeg kom hjem?
Han får ikke dra, John.
Jeg vil ikke tillate det.
Jeg slutter å puste når Thomas går ut døren
og begynner bare igjen når han kommer hjem.
- Vil du la ham dra til Sør-Amerika? - Helen.
Han vil bli oppdaget, du vet hva det betyr.
Ok.
Sett deg. Helen, sett deg.
Vi skal la ham reise.
Thomas skal fly til Buenos Aires, ok?
Og derfra
skal han reise for å møte de andre på ekspedisjonen,
men han vil ikke komme seg til møtestedet
for et sted ved foten av Andes-fjellene
vil han bli kidnappet av semitter.
Du gjorde dette.
For resten av verden vil dette se ut som
en terrorhandling mot et viktig mål, men Thomas vil ha det bra.
Han vil være trygg.
I Sør-Amerika?
Han kan overleve flere tiår, Helen.
På denne måten vil han være komfortabel,
han vil være trygg og ingen vil kunne finne ham.
Hvordan kan du være sikker?
Fordi jeg personlig vil lede søket etter ham og kidnapperne hans.
Du og jeg vil så klart være berøvet.
Offentlig vil vi aldri gi opp å prøve å få sønnen vår hjem.
Men til slutt, Helen,
vil vi feile.
Nå, om du
har noen spørsmål, må du spørre meg nå.
Jeg er redd at når du har forlatt rommet,
kan vi aldri snakke om det igjen.
Vil jeg noen gang se ham igjen?
Kanskje. En dag.
Dersom det er trygt.
Det er den eneste måten.
KRIG OM CUBA? San Francisco Examiner
SISTE NYTT J.F.K. vil tale til nasjonen i kveld
Må bringe tilbake minner.
- Beklager, "minner"? - Du er Noris far, ikke sant?
- Jo. - Jeg er Jimmy.
Hallo.
Du må ha vært der,
i Japan, da de slapp de store?
- "Store"? - Hiroshima? Nagasaki?
Jeg har sett bilder.
Grusomt, ikke sant? Det vi gjør mot hverandre.
Mennesker, mener jeg.
Ja.
- Unnskyld meg. - Ja visst.
Du kan ta en pause...
MENNESKERETTER FØRST FORBY BOMBEN
Greit. Ok.
- Hei. Hva tror du? - Jeg elsker den.
Den er flott.
- Hvordan går det? - Ja, vi blir ferdige.
- Vi blir ferdige. - Jeg tror disse er tørre.
Ok.
Den også, du kan henge den.
Blir ferdige. Her, ta den.
Har alle alt de trenger?
FRED ELLER Fortapelse VI BLE SKAPT LIKE
George, vil du ta dem?
Ja, så klart.
Sånn ja, de ser flotte ut.
Vær så snill...
Ikke skap vansker.
Nori vil ikke ha deg nær ham mer.
Hvorfor ikke?
Hva er det som foregår?
Hei, vi går tomme for plakatpapp og stifter.
Kan du gå på butikken med faren din og kjøpe noen?
Vær så snill?
Er du med på å løpe et ærend, pappa?
Disse er fra Frankfurt. En fransk designer, så klart.
Si hva du vil om dem, de kan å klippe for kvinnelige former.
Jeg elsker paletten i år. Den er så stilig, er du ikke enig?
Jo, den er flott.
Dette er spesialkolleksjonen.
Vanligvis får du ikke tilgang til disse, men siden du er med meg...
Jeg leste at Riket gir alle et standard klesstipend?
Jo, men ikke alle må dra på offisielle funksjoner.
Mannen min, Henry, er sjef for TV-nettverkene her.
Han rapporterer direkte til reichsminister Goebbels.
Beklager. Jeg burde nok vite hva det betyr.
Henry hjelper til
med å bestemme hva folk tenker.
Eller i alle fall hva som kommer på nyhetene.
Når man hører ham si det, skulle man tro det var det samme.
La oss prøve henne i den svarte.
Det vil vise det flotte livet.
Og jeg vil prøve ranke og blomstrete.
Hvor lenge har du og Henry vært gift?
Fem lykkelige år.
Ikke vær redd.
Med dine trekk vil du nok ikke forbli veggpryd så lenge.
Å nei, jeg...
Det er planen din, ikke sant?
Å smiske med Smith-familien, få dem til å gifte deg til noen viktige?
Jeg tuller.
- La oss prøve disse. - Greit.
Oi, den er så vakker på deg.
Den passer deg helt perfekt.
Kom her.
Se. Vi kunne ha vært søstre.
Ikke vær redd, jeg spanderer.
- Sett disse på Mr. Collins konto. - Så klart.
Takk, Lucy.
Hvem er disse menneskene?
Rikets fremtid.
- Vent, de er vel ikke alle... - Lebensborn?
Jo, noen.
Du får vite hvilke etter solen går ned.
Vi lyser i mørket.
Kom igjen.
Det er på tide at du opplever en ekte Berlin-fest.
Ta det rolig, Joe.
Vi kan ikke være fulle og ta reisen.
Tok du det med?
Så klart gjorde jeg det.
Vær høflig.
Joe, hils på Hans. Hans, hils på Joe.
- Hyggelig å treffe deg. - Ja. Heusmanns sønn.
Har du vært på tur med Nicole?
Bra, da har du gjort den fysiske delen.
Unnskyld meg?
Det utvendige, det ytre.
Naturens premie som mannen ikke kan gjøre perfekt
fordi den allerede er perfekt.
Monika, ikke skrem bort gjesten vår.
Er du redd?
For det blir til den indre verden,
at vårt personlige område er dypere, mørkere, kaotisk.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Det er en miljøforkjemper-ting, Joe.
Ikke noe du må bry deg om.
Så klart er det det.
Miljøet er noe vi alle må bry oss om.
Din fars prosjekt, Atlantropa?
Det blir forsøkt solgt som et økonomisk mirakel,
men det er en styggedom.
Hvordan kan oppdemming av Middelhavet være bra for Riket?
Jeg vet ikke, Hans.
Jeg vet ikke noe om det.
Det vil ha en katastrofal innvirkning på jorden.
Planeten vår vil betale en tung pris.
Ja, det vil dere to også, om vi må høre en politisk lekse.
Kom igjen, la oss velge det perfekte stedet.
Om de kommer ned fra sine høye hester, kan de bli med.
Har du hatt mye erfaring med dop?
Hvilke typer dop?
Lysergsyre.
- Har du prøvd det? - Du ville husket det.
En av mine fars største salgsvarer.
Han leverer det bare til militære, men jeg har mine måter å skaffe det på.
Våre foreldres generasjon bruker det til tankekontroll.
Å avhøre fanger, for eksempel.
Men vi bruker det for å utvide sinnet.
Som du vil se.
Ikke noe press. Du trenger ikke å være med, Joe.
Det virker som du er åpen for det, men
om du ikke er klar til å utforske det indre rommet ennå...
Det er dypere, mørkere, kaotisk.
Du har alt sagt det.
Du kan stole på meg, Joe.
Jeg blir her for deg, hele tiden.
De oppfører seg som om det er verdens ende.
Det kan være det.
Man må aldri stole på frykt.
Pappa, vet du hvem som legger troen sin i ting som
ryllikstilker og I Ching?
Det er folk som ikke vil ta ansvar
for valgene de har tatt.
Du tar feil.
Jeg tar ansvar.
Du må la mor gå videre med livet sitt.
Du må skrive under på papirene.
Det er ikke din sak.
Mamma er for høflig til å si det selv.
For
japansk.
Du er japansk!
Jeg ble født der, men jeg er en amerikaner nå.
Ja,
det er du.
Hvor lenge har du kjent John?
Ikke lenge.
- Vær så god. - Takk.
Utrolig vakker, ikke sant?
Ikke vær redd, det syns vi alle.
Og Helen blir ikke irritert av å høre det.
Hun vet hva hun har.
Hvem sa du at introduserte dere?
En venn av meg jobbet for ham.
Joe Blake.
Venn, eller venn?
Vel, nå må vi finne deg et passende glamorøst sted
å gå i din pene nye kjole.
Takk igjen, Lucy.
Hva er det?
Lucy, går det bra?
Alt er normalt.
Det er problemet.
Enda en måned og ingen baby.
Disse tingene tar tid.
Vi har prøvd i tre år.
Du burde se måten Henry ser på meg nå.
Skuffelsen hans.
Lucy, jeg beklager.
Det er min feil.
Det må det være.
Men jeg er for redd for å ta testen.
Henrys karriere ville være slutt.
Det er noe galt med meg.
Noe er ødelagt.
Nei.
Det finnes viktigere ting der ute.
Ikke i Riket.
Morskap er alt.
Japanerne har en filosofi de kaller "kintsugi".
De tar bitene av noe som har blitt ødelagt
og setter dem sammen med gull.
Ufullkommenhet kan være vakkert, Lucy.
Du vil ikke si det til Helen?
Eller de andre?
Så klart ikke.
Jeg kan stole på deg, ikke sant?
Så klart. Kom igjen.
Nicole.
Hans.
Juliana?
Det er virkelig deg.
Alt er i orden, Joe.
Jeg beklager.
Jeg er lei for at jeg drepte dem.
- Jeg mente det ikke. - Jeg vet det.
- Jeg drepte deg også. - Nei.
Det går bra.
Jeg lever.
Det gjør du også.
Hvor ble hun...
Du av?
Jeg er også død.
Levende, død, vi er bare støvkorn. Vi blåser bort i vinden.
Men det utgjør ingen forskjell. Vi utgjør ingen forskjell.
Død eller levende er det samme.
Det er det som er så vakkert, Joe.
Nei.
Du reddet livet mitt.
Si at det har noe å si.
Så klart det gjør det, Joe.
Det betyr at du må få det til å bety noe.
Du har hvilt. Det er bra.
Ja, jeg gjorde vel det.
Jeg tror jeg burde dra.
Er det noe galt?
Så Hans oss i går kveld?
Ikke tenk på ham.
Om han så gjorde det, så var han opptatt med Monika.
Monika liker deg. Du kan få henne også.
Jeg vil ikke ha Monika.
Jeg er klar for å møte faren min nå.
Bra.
Det er nye hjulspor...
...der og der.
De må bli tatt bilder av straks.
Sersjant, et vitne sier at vi ikke er de første
japanske mennene som kom hit i dag.
Jeg syntes synd på henne.
Husk at hun er en nazist.
Jeg vet det. Jeg hadde ikke forventet det.
Hva med deg? Vil du ha barn?
Hvorfor spør du?
Moren din sa til meg at du var som en mor for Trudy.
Passet på henne.
Mamma var ikke alltid der, så mye av tiden var det bare vi to.
Trudy hadde den beste fantasien.
Så lenge jeg kunne gjøre det om til en historie eller en lek,
var ikke hun redd for noe.
Jeg pleide å si til henne at om vi vinket til de japanske bombeflyene,
ville de bare fly videre og la oss være i fred.
Og ingen bomber ville falle så lenge vi sang.
Vi pleide å hoppe og sprette til bunkeren og synge Follow the Yellow Brick Road.
Du minner meg om henne.
Var det du som fikk henne involvert med motstandsbevegelsen?
Det var kjæresten hennes.
Men jeg introduserte henne for Randall,
så det var min feil.
Jeg vet ikke.
Når Trudy hadde bestemt seg for noe,
kunne man ikke overtale henne
Du burde ikke klandre deg selv.
Takk for at du sier det.
Da hun fant deg, sa hun noe om en vei ut?
Hva?
Bare noe hun sa en av de siste gangene vi snakket sammen.
Hun sa at hun hadde funnet svaret til alt
og hadde funnet en vei ut.
Tror du hun visste at hun skulle dø?
Det var ikke det hun mente.
Er du sikker?
Hvordan gikk det på skolen?
Greit. Takk.
Du er for gammel til å sutre, Thomas.
Beklager, far. Det er bare...
Jeg ville fortelle alle at jeg ble utvalgt til ekspedisjonen.
- Du ville skryte. - Nei.
Ok, kanskje litt.
Spesielt til han storkjefta Barker.
Men jeg gjorde ikke det.
Jeg tenkte over det og sa ikke noe.
Siden jeg ikke vet om jeg skal dra eller ikke.
Det er veldig smart.
Så,
du sa vi skulle snakke om det i kveld.
Nei, vi sa at vi skulle snakke om det senere.
Vel,
når er det?
Det er ikke spesifisert. Det er det vakre ved det, skjønner du.
Apropos vakkert...
Vel, de vil i det minste lære å dekke et bord ordentlig, om ikke noe annet,
i Sør-Amerika.
Mener du...
Mener du at dere lar meg dra?
Vi lar deg dra.
Dere er best.
Don Nobusuke Tagomi 8. april 1962
Den fransk-tyske krig
I dag ber jeg formann Khrusjtsjov
stoppe og eliminere denne skjulte, uforsvarlige
og provoserende trusselen mot verdensfreden
og mot stabile relasjoner mellom våre to nasjoner.
Jeg ber ham videre legge fra seg planene om verdensherredømme
og bli med i en historisk innsats
for å avslutte det farefulle våpenkappløpet og endre menneskehistorien.
Han har nå muligheten til å flytte verden tilbake fra ødeleggelsens stup.
Ved å trekke disse våpnene bort fra Cuba,
ved å avstå fra handlinger som vil forlenge den nåværende krisen
og så ved å ta del i søken etter fredelige og permanente løsninger.
Mine medborgere,
la ingen tvile på at dette er en vanskelig
og farlig innsats vi har begynt med.
Ingen kan nøyaktig forutse
hvilken kurs den vil ta eller hvilke kostnader eller tap det vil føre til.
Mange måneder der tålmodigheten og viljen til oss begge vil testes,
måneder der mange trusler og fordømmelse
vil gjøre oss klar over farene våre.
Men den største faren av alle ville være å ikke gjøre noe.
Målet vårt er ikke en kraftseier, men rettferdighetens godtgjørelse.
Ikke fred på bekostning av frihet, men både fred og frihet,
her på denne halvkulen, og forhåpentligvis over hele verden.
Om Gud er med oss, vil det målet oppnås.