MANNEN I DET HÖGA SLOTTET
Jag öppnar.
Dr Adler?
Får jag prata med dig?
Ja, naturligtvis.
Jag...
Jag visste inte att doktorn gjorde hembesök.
Du vet varför jag är här, John.
Gerry, pojken, han...
Han har inte haft några symtom.
Inte på fem dagar.
Jag har ju sagt att han inte kommer att bli bättre.
Men han blir inte sämre,
inte sant, doktorn? Inte ännu menar jag.
Snälla,
ge mig mer tid.
Jag behöver inte ens säga det.
Att dölja diagnosen är ett brott mot staten.
Jag avvaktade, inte bara för din skull,
men för att Helen och Alice är vänner.
- Och jag värdesätter det. - Jag förstår att det är svårt...
Det svåraste en far kan göra,
och jag lider med dig. Det gör jag.
Men pojken
är vanför.
Reglerna kräver att det rapporteras.
Om jag inte rapporterar till Hälsovårdsbyrån,
kommer frågor att ställas.
Jag är ledsen, John.
Men om du inte gör nåt idag,
måste jag göra det i morgon.
Herr Blake?
Reichsminister Heusman önskar träffa er genast.
Jaså, det gör han?
Då så...
Låt oss få saken ur världen.
Joseph.
Jag vill visa dig en sak.
Du har väl hört om Atlantropa?
Nej.
Det kommer att dämma upp Medelhavet
mellan Gibraltar och Marocko.
Och biljarder kilowatt elektricitet kommer att genereras.
Vattnet avsaltas,
och används för att bevattna Sahara,
som förvandlas till jordbruksmark
för att mätta en hungrig kontinent.
Visst är det spännande?
Vad vi kan åstadkomma här i Riket.
Jag antar det.
Du är väldigt lik din mamma.
Minns du hur hon ser ut?
Jag förstår hur svårt det här måste vara för dig.
Jag uppskattar att du kom.
Jag fick order att komma.
Ingen sa varför.
Ja, Obergruppenführer Smith
informerade mig om dina tjänster mot Riket.
Det gjorde ett gott intryck på mig.
Jag är inte underställd Smith längre.
Jag förstår.
Är du din egen nu?
Det har jag alltid varit.
Jag var tvungen då jag växte upp. Det var bara jag och mamma.
Du har all rätt att vara arg.
Med tanke på din förståelse.
Min förståelse?
Jag hoppades att vi skulle ha hela morgonen på oss.
Men det har hänt en sak.
Men jag har en liten sammankomst hemma hos mig ikväll.
Kan vi fortsätta samtalet då?
Har jag något val?
Heil Hitler.
Yakuzan?
Du borde inte ha gjort det, Frank.
Annars hade du varit död nu.
Det finns värre saker.
Ja, du kanske har rätt.
Det...
- Det är en annan sak. - Vad då?
Jag fick det här, från Jules.
Från Mexiko.
Hon sa inte vart hon åkte.
Men jag tror inte att det var Mexiko.
Var är hon, då?
Sist jag hörde något, var hon med honom. Nazisten.
Nej, så kan det inte vara.
Nej, det måste finnas någon annan förklaring.
Vet du vad? Det spelar ingen roll.
Inget av det.
Vi kan väl gå hem till dig och ta igen oss lite.
Nej, jag kan aldrig mer gå dit.
- Frank... - Det
Hela stan är körd. Det är värdelöst. Japsar överallt.
Vad ska vi göra med Yakuzan?
Vi köper tid. Vi kommer på någon utväg.
ÖPPET
Om du tänker sälja mitt liv till Yakuzan,
borde du åtminstone dyka upp.
Nej, vänta! Snälla.
Det är bara det att...
Du vet att vi måste börja betala senast om sju dagar.
Sju dagar.
Vi börjar med de värdefulla föremålen.
Jag gillar hur du tänker.
Jag har redan valt ut några kandidater för reproducering.
En köpare i Yokohama är intresserad av det här objektet.
Custers Tiffanysvärd,
som han fick när han blev general.
För mycket detaljer. Det skulle ta en månad.
Okej.
En charmig kvarleva från den svarta historien,
trumpeten som Louis Armstrong spelade in Lazy River med 1931.
Om du fixar ett hydrauliskt system för att böja den.
Denna, då?
Manschettknappen som Lincoln bar då han mördades.
Hur mycket kan du kränga den för?
Jag är en respektabel försäljare, jag "kränger" inte.
Hur mycket?
Till rätt köpare, $25-30 000.
Okej. Då gör vi två.
Nej, nej.
Att hitta en vore ens livs fynd.
Att hitta båda skulle verka misstänkt.
Abe hade väl två skjortärmar?
Och vi behöver pengar fort.
Du bor väl här?
Hur så? Vart ska du?
Ursäkta?
Vänta, det här är mitt hem, mr Frink.
Det är förbjudet område.
Hur är ventilationen?
Ursäkta?
- Hallå? - Här, Ed.
- "Ed"? Vem är Ed? - Min assistent.
Din assistent?
Den assistenten? Som ställde till allt det här?
- Här är det du ville ha. - Tack.
Ed, det här är Childan.
Hallå! Trevligt att träffas.
Säg "mr Childan" och ta genast bort den där från mitt Hepplewhite!
Vad då, bordet?
Jag vet inte vad ni tror att ni håller på med,
men det här går inte an.
Mitt hus är inte säkert och vi har en vecka på oss att göra två såna.
Men det... Ni kan inte...
Antingen arbetar vi här eller så förklarar du för Yakuzan
varför vi inte kan betala i tid.
Okej, tänk efter vad vi behöver för material.
- Okej. - Vart ska du?
Vi behöver mer verktyg.
Fortsätt gå. De ser dig.
- Vad hände? - Affären är avslöjad.
Jag ser till att vårt folk inte går i fällan.
Med Juliana menade jag. Ni skulle hjälpa henne till Mexiko.
- Jag kan inte... - Du går inte.
Jag vill ha svar.
- Släpp mig. - Vill du döda mig?
Gör det, då. Du gör mig en tjänst.
Följ med mig.
Kom.
Det här är Frank Frink.
Han vill veta vad som har hänt med Juliana.
- Vem är det? - Jag heter Gary.
Gary Connell.
Jag vill prata med Karen.
Karen är död.
Din tjej såg till att hon blev mördad.
Vad pratar du om?
Hon förrådde oss allihop.
Dig, Lem, Karen, mig.
Hon lät Joe Blake sticka med filmen.
Nej, nej. Jag tror dig inte.
Inte?
Det här är hon.
När hon hoppade av igår.
Hon är i New York nu.
Nej.
- Vet ni vad? Det är ert fel. - Vårt fel?
Om det inte varit för er och de jävla filmerna,
hade inget av detta hänt.
Du har rätt, broder. Jag är ledsen.
- Nej, jag är inte din bror. - Jo, Frank.
- Vi är alla på samma sida. - Jaså?
Vilken sida är det?
Den som står mot japanerna.
Och mot nazisterna, och som står för frihet.
"Frihet." Vad nu det är.
Vi hörde vad som hände din syster och hennes barn.
Det är så här ni gör, va?
Ni utnyttjar folks lidande för att värva dem för er förlorade sak.
Jag anmäler mig inte till något.
Så du tar bara hand om dig själv?
Ja, just det.
Vad tror du?
Vänta och se.
RENHET!
RENT BLOD
Var det mannen du såg?
Jag tror det.
Han heter George Dixon.
- Vad har han med Trudy att göra? - Han är hennes far.
Miss, ursäkta? Miss?
Var är ni från?
Jag vet att det inte angår mig.
Jag är bara lite nervös.
Jag heter Hector.
Juliana.
Vi är från Buenos Aires.
Hur är det där?
Det är inte säkert. Inte längre.
Det kommer att bli krig, ni vet?
Är ni helt arisk?
"Helt arisk"?
Min frus mormor var aymara-indian,
men hennes far är arisk.
Vi har födelsecertifikat.
Det är det som räknas, eller hur?
Miss Crain?
Här.
Lycka till.
Genealogiska intyg?
Det har jag inga.
- Inte? - Jag är från Stillahavsstaterna.
De för inte register där.
Jag måste be dig klä av dig.
Det måste vara ett misstag, jag har sökt politisk asyl.
Ta på den här.
Jag är strax tillbaka med doktorn.
UNDERSÖKNINGSRUM 2
Huvudets höjd 200 millimeter.
Käkens bredd 150 millimeter.
Hög skalle med oval ansiktsform.
Olivfärgad hy med gulaktiga nyanser.
Yttre ögonvrå från höger till vänster vid 89 millimeter.
Kraftigt långt hår. Brunt. Gula färgtoner.
Nummer 30. Är ni av ariskt blod?
Vet inte.
- Kanske. - Preliminär utvärdering kanske grupp två.
Men tills vidare grupp tre.
Medelhavstyp.
Klä av er.
Vad är de för något?
Jag har flytt från Motståndsrörelsen.
- Sa de inte de? - Dessa är gamla ärr.
Hur har de uppstått?
Jag blev påkörd av en buss.
Stå still.
Miss Crain, jag är Sturmbannführer Raeder.
Jag tänker ställa några frågor, går det bra?
Ja.
Vi känner till att ni samarbetade med Joe Blake.
Får jag prata med honom?
Vi känner även till era aktiviteter i motståndsrörelsen
i Canon City och San Francisco.
Jag är inte med i motståndsrörelsen.
Inte?
Nej, jag försökte ta reda på varför min syster blev mördad.
Hur många gånger var ni sexuellt involverad med Joe Blake?
Förlåt?
Var specifik.
Jag var inte sexuellt involverad med honom.
Det är inte den informationen som vi har.
Då har ni fel information.
Varför assisterade ni honom, då?
Jag assisterade honom inte, jag räddade hans liv.
Och gav honom filmen som ni ville ha.
Det måste ni känna till.
Ni ska redogöra för era aktiviteter de två senaste veckorna,
efter er systers död.
Var ni varit.
Alla ni träffat.
Allt ni sett.
Allt.
Förstår ni?
Mr Walker.
Får jag prata med er?
Arnold, är det någon här?
Jag är kommissarie Kido, mrs Walker.
I Kempeitai.
Tränger jag mig på?
Nej.
Inte alls.
Vi skulle just äta lunch.
Vill ni göra oss sällskap?
Det rapporterades om en incident framför er byggnad igår.
Skottlossning.
Var det det? Jag trodde att en lastbil baktände.
Nej, skott avlossades.
Var er dotter här igår?
Beror på vilken dotter ni menar.
- Jag har två döttrar. - Ja, min man har rätt.
Vi... han har två döttrar.
- Han har... - Jag vet det.
Jag syftar på er äldsta dotter, Juliana Crain.
Var hon här?
Juliana. Ja.
Hon var här, sir.
Så ni erbjöd er att hjälpa henne?
Innan hon flydde till Tyska riket.
- Vad? - Varför skulle hon göra det?
Jag är här för att få det bekräftat.
Kommissarien,
sen Trudy försvann,
har Juliana inte varit sig själv.
Det skakade henne.
De stod väldigt nära varann.
När hon dök upp här helt plötsligt
var hon upprörd och pratade konstigt.
"Konstigt"?
Hur menar ni exakt?
Ja, att...
Jag tror...
Att det berodde på några filmer.
Från...
Från vem?
Mannen i det höga slottet.
Det han visade henne där
gjorde henne väldigt upprörd.
Hon sa att filmen visade vår stad,
förstörd av en atombomb.
Hon träffade honom.
Mannen i det höga slottet.
Ja.
Hon är inte på deras sida.
Förstår ni det? De jagade henne.
- Förstår ni vad jag säger? - Arnold!
När er dotter ringer, ska ni meddela mig.
I annat fall får jag veta det.
Ni har inte redogjort
för dagen då ni flydde från motståndsrörelsen.
De hade mig i bakluckan på en bil.
Bakluckan på bilen.
Hela dagen?
Ja. Hör på, förlåt, jag har inte...
Jag har inte sovit. Jag är väldigt trött.
Är det många frågor kvar?
Alltså, de...
Ni har uppgett namn på medlemmar i motståndsrörelsen.
Er syster och hennes pojkvän...
De är båda döda.
Joe Blake identifierade Lemuel Washington.
Jag gav er namnet på en kvinna.
- Karen... - Karen Vecchione. Ja.
Skjuten, i förrgår av japanerna.
Finns det någon levande person
som ni kan ge oss namnet på?
Om jag visste någon mer skulle jag göra det.
Mannen som sköt på er,
då ni flydde från bilen?
Säkert kan ni väl beskriva honom åtminstone.
Det var Lemuel Washington.
Det var ingen annan man så vitt jag vet.
Ja, det är...
En besvikelse.
De japanska myndigheterna har begärt
att miss Crain omedelbart utlämnas.
Jag vet att ni inte är skyldig mig något.
Jag trodde att efter vad jag gjorde för Joe skulle jag kunna vara trygg här.
Har ni avslutat utvärderingen?
Ja, sir, men det finns ett medicinskt problem.
En höftskada.
En olycka med en buss för två år sen.
Har ni försökt bli gravid sen dess?
Nej, sir.
Då en kvinna i er ålder söker asyl beaktas hennes möjlighet till barnafödande.
Men ni har fel, miss Crain.
Vi är skyldiga er något.
Vi tänker inte skicka tillbaka er till Kempeitai eller motståndsrörelsen.
Er tillfälliga asyl beviljas,
på min befallning.
Tack.
Jag är Obergruppenführer John Smith.
Välkommen till Stortyska riket.
Jag tar dem.
Sir.
Tror vi verkligen att Riket är skyldigt miss Crain något?
För att hon fick så låga poäng i så många kategorier?
Hon ljög om sitt förhållande till Joe Blake.
De står närmare varann än hon säger.
Jag räknar med det, Erich.
Ska jag skriva ut hela förhöret?
Nej, det behövs inte.
Jag tar hand om miss Crains fall själv.
Tack, Erich. Det var allt.
Stortyska riket är inte som jag trodde.
Inte?
Allt är så rent.
Ja,
vi hjälps alla åt
att sträva mot ett gemensamt mål.
Vi värdesätter denna livsstil.
Tror ni att jag kan få träffa Joe?
Han är bortrest nu, men naturligtvis.
När det passar.
Min familj och jag tycker mycket om Joe, ni vet?
Vilket är
en anledning till att vi vill ta hand om er.
- Jag vill inte att ni får problem. - Jag insisterar.
Men först måste vi se till att ni är i säkerhet.
- "I säkerhet"? - För motståndsrörelsen.
De är svaga här i Stortyska riket men inte helt utplånade.
Om de vet var ni finns kanske de försöker hämnas.
Och därför är ni från och med nu
Julia Mills,
från Seattle.
Ni ska få nya identitetshandlingar och en bakgrund att lära er.
- Okej. - Var inte orolig...
Ni får inkvartering och pengar att leva på
tills ert permanenta uppehållstillstånd har beviljats.
Jag önskar att jag kunde återgälda er vänlighet.
Det finns ett sätt.
Mannen i det höga slottet.
Det är av största vikt att vi finner honom.
Om det fanns något,
någon detalj menar jag,
något ni kan tala om för oss?
Men jag vet att...
...ni inte kan det.
Då skulle ni redan ha gjort det.
Julia Mills, får jag presentera min bättre hälft, mrs Helen Smith.
- Trevligt att träffas. - Stackars dig.
John berättade inte allting,
men jag förstår att ni känner er snurrig just nu.
Adjö, miss Mills.
Vi ska prata igen snart.
Tack.
Kom, Julia.
Jag ska visa ditt nya hem.
Visst är det sött?
Du har tur som fick en egen.
De flesta av de andra tjejerna delar lägenhet.
- "Andra tjejer"? - Det är ett hem för ensamstående kvinnor.
Vill du ha te? Jag har kokat lite.
- Ja, tack, vad snällt. - Okej.
Hur många andra flickor bor här?
Det ryms 20 eller 30, men jag vet inte hur många som bor här nu.
Vi lämnade kläder åt dig.
Det var ont om tid, hoppas de passar.
Det finns smink i badrummet.
Så mycket mer än jag hoppades på.
Du kommer att få arbeta hårt också.
När du funnit dig till rätta
får du gå med i kommittéer och Nazistiska kvinnoförbundet.
Men först måste du klara A.C.T.
- Vad är det? - Medborgarskapsprovet.
För att få permanent uppehållstillstånd.
Du måste vara utmattad,
efter allt du gått igenom.
Ja, lite.
Du kan väl komma till oss imorgon,
vid kl. 10.00?
Vi kan dricka kaffe och lära känna varann.
- Ja, okej. - Okej.
Vi bor på Roxburough 5026.
Jag lämnade tonfiskgryta i kylskåpet,
men det finns en mataffär på Von Braun Street,
om du behöver något mer.
Det finns 50 mark och lite växel i skrivbordslådan.
Du har tänkt på allt.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Precis,
du behöver inte säga något.
För nu är du på en plats där goda människor
faktiskt tar hand om varann.
- Vi ses imorgon. - Okej.
- Ja.
Vänta. Var finns nyckeln?
Det finns ingen. Ingen låser om sig här.
Det är det tredje skeppet vi förlorat till pirater på tre månader.
Jag beklagar å kejsardömets vägnar, mr Brewer.
Men varför tar ni upp det med mig?
För att Japan kontrollerar Sri Lankas transportleder.
Den kejserliga flottan borde bevaka dem.
Eller kompensera oss i annat fall.
Haven är stora, mr Cullen.
Sjöröveri drabbar alla, även Stortyska riket.
Ursäkta, handelsministern.
- General Onoda har... - Ursäkta oss.
Handelsministern lyssnar på er om en stund.
Den här vägen, mina herrar.
Konnichi wa, general May.
Har ni ändrat min plan?
Som handelsminister,
känner jag väl till speditörer och deras rutter.
Jag tror att privata lastbilar
kan minska risken för oförutsedda faror.
"Risk"?
"Faror"?
Vad åsyftar ni?
Att transportera anrikat uran på allmänna bussar
utsätter kvinnor och barn
för dödliga strålningsdoser.
Amerikanska kvinnor och barn.
Inte japanska.
Det kanske inte är nödvändigt.
Betänk alternativet...
Jag vet att kronprinsparet har stor respekt för er,
Tagomi daihyo.
Men detta är inte ert område.
Ursäkta mitt missförstånd.
Jag ansåg det vara min plikt att erbjuda min begränsade expertis...
Ifrågasätt aldrig mina order igen.
Är det klart?
RIKSMINISTERNS BOSTAD
Tack.
Joseph.
Välkommen.
Gick resan bra?
- Ni sa en "liten sammankomst". - Med Berlinmått mätt.
Vi firar byggandet av kassunerna vid Punta de Tarifa.
Du ville att jag skulle se allt det här.
Är det så fel?
Att en far vill visa sin son vad han åstadkommit?
Låt mig presentera dig för några väldigt goda vänner.
Några kära vänner.
Mina damer och herrar...
Tillåt mig att presentera Joseph Blake från New York.
Thomas?
Vad säger du,
ska du och jag ta bilen och åka till sjön?
Som vi brukade.
Jag kan inte, det är möte i Hitlerjugend.
Då får du missa det.
"Missa det"?
Hur mår du, pappa?
När jag var i din ålder,
brukade din farfar hämta mig i skolan och vi smet iväg.
Vi körde till dammen nära vårt hus
och vi fiskade,
tills solen gick ner.
Det är mina bästa minnen av min far.
Fanns det bilar då?
Passa dig.
Vad ska vi säga till mamma?
Det blir vår hemlighet.
Mr Blake?
- Ja? - Oberführer Ernst Schmidt.
Abwehr. En ära.
- Är det underrättelsetjänsten? - Ja.
Jag borde inte säga det,
men jag läste hemligstämplad information om ert uppdrag i San Francisco.
Jag måste säga, bra gjort.
Tack.
Jag gillade särskilt er förhandling med negerskurkarna på båten.
Mästerligt. Helt mästerligt.
Det var inte förhandling, det var lönnmord.
Ja.
Hur länge stannar ni i Berlin?
Jag hoppas att vi får träffa er igen.
Ursäkta mig.
Joseph.
- Är något fel? - Jag åker hem.
Vad har hänt?
En av dina gäster påminde mig om vem jag är,
och vem jag inte är.
- Jag förstår inte. - Nej.
Men jag har sett blodet som betalade för champagnen.
Tror du för en sekund,
att jag ska glömma vad du gjorde mot min mamma...
Hon dog fattig, förresten.
Jag ber dig inte att glömma något.
Jag vet att det var krig.
Du var här, vi var där.
- Det finns sånt du inte vet. - Det bryr jag mig inte om.
Snälla, stanna.
Är det en order, Reichsminister?
Vad är det du behöver säga för att lätta ditt samvete?
Jag vill inte höra det.
Har du eld?
Alla viktiga män som gratulerar sig själva
till sin egen betydelse?
Jag avskyr också de här festerna.
Nicole Dörmer.
Joe Blake.
"Blake"? Riksministern kallade ju dig sin son.
Jag träffade honom för första gången idag.
Han ville väl imponera på dig.
Jag är inte härifrån. Jag bryr mig inte.
Du inser väl att din far är en av de mäktigaste i Stortyska riket.
Han kan ge dig vad du vill.
Jag vill inte ha något av honom.
Så du är den enda i Berlin utan agenda?
Jag antar det.
Vet du vad?
Jag tror dig.
- Vart är du på väg? - Tillbaka till New York.
Vad ska du göra där?
Jag vet inte än.
Men jag vill att det ska vara verkligt.
Hederligt.
Är det inte möjligt i Germania?
Hur länge har du bott här?
Länge nog.
Berlin är mer än fåniga fester och pompösa ministrar.
Det är motorn som driver världen.
Du kanske har rätt.
Det kanske inte är hederligt som New York.
Eller så behöver vi bara fler hederliga män.
Det är tråkigt att du reser, Joe Blake.
Så vi behöver koppar, metallegeringar och vad mer?
Gult guld.
Var får vi tag på det utan pengar?
Jag har en idé.
Mr Frink.
Ni har inte mitt tillstånd att uppge den här adressen.
Det har jag inte gjort.
Jaså?
En man lämnade det är åt er.
Han såg otrevlig ut.
Gratitude Noodles kl. 16.00 Sara
Vem var han?
Var inte orolig.
Nej, främlingar som kommer när vi ägnar oss åt brottslig verksamhet.
Varför oroa sig?
Ursäkta, är det ledigt här?
Jag väntar på någon.
Sara, eller hur?
Har du något åt mig?
Det måste vara ett misstag.
Jag håller med.
Vi borde inte anförtro våra liv åt en förrädares ex-pojkvän.
Men här är vi.
Jag vet inte vad de har sagt, men ditt folk kom till mig.
- Kan du köra, Frank? - Ja.
Ja, hur så?
Kempeitai tänker gripa ett dussin oskyldiga.
Vad har det med mig att göra?
Det är en hämndaktion.
För två döda japssoldater, som sköts när din flickvän flydde.
Det är inte mitt fel.
Eller mitt problem.
Tolv personer kommer att dö.
Om du kan leva med det, njut av nudelsoppan.
Men i annat fall,
står en taxi parkerad här i närheten.
Hämta mig utanför om fem minuter.
Informationen, vad kan jag stå till tjänst med?
Hej, jag söker en Joe eller Joseph Blake, i Brooklyn.
Jag har en Joseph Blake i Flatbush.
Bra, det kan vara han. Finns det en gatuadress?
Lägenhet 306
Kan jag hjälpa till?
Ja. Jag...
Söker du Joe?
Ja, hur visste du det?
Du är väldigt söt.
Tack.
- Julia Mills. Jag är vän till Joe. - Klart du är.
Rita Pearce.
Också vän till Joe.
Joe är i Berlin.
Berlin?
Ja, hans farsa är någon höjdare där.
Ledare för nazisterna, eller nästan.
Joe såg väl en karriärmöjlighet.
Kan du klandra honom?
Jag... Tack, jag ska inte störa dig längre.
Han lurade dig också.
Jag är ledsen.
Stanna på era stationer allihop, och samarbeta.
Du. Där ute.
Du.
Ställ upp er på led!
Du! I ledet!
Får jag fråga vad det gäller?
På led, allihop!
Och du går också ut.
Var är Gary och Lem?
Vänta här och stäng inte av motorn.
När skottlossningen slutar måste vi härifrån fort.
"Skottlossning"?
POLIS
Snälla.
Låt dem gå!
Hjälp mig!
Släpp den!
Du.
Släpp den, annars skjuter vi!
Släpp kniven!
Släpp den! Annars skjuter vi!
Stanna där ni är.
- Vi ska få ut er. - Var är nycklarna?
Jag behöver nycklar.
Upp med dig.
Skjut honom.
Tyst.
Låt henne gå!
Släpp alla era vapen.
Annars dödar jag henne!
Släpp vapnen!
Kom.
Ni var tvungen att godkänna generalens plan, handelsministern.
Men ni kanske ändå kan få honom att ändra sig.
Generalen är inte intresserad av att ändra sig, Kotomichi.
Det var han tydlig med.
Om oskyldiga civila dör,
är det inte ert fel.
När de dör,
är det för att jag inte lyckades hindra det.
Vi skulle campa över veckoslutet.
Halva klassen ska vara med. Jag vill följa med.
Mamma sa att jag måste fråga dig för det är tjejer med.
Men Bobbys föräldrar är förkläden.
Och jag skulle aldrig skämma ut familjen.
Nej, det vet jag.
Självklart inte.
Thomas.
Vi är så stolta över dig, allihop.
Vet du det?
Ja.
Det vet jag.
Det var...
Det var en sak som jag inte sa till mamma.
En tjej som jag gillar ska med.
Och kanske...
Kanske mer än "gillar".
Hon är bättre än jag på historia och jättebra på terränglöpning.
Hon heter Annie Sanders
och jag tänker kanske bjuda henne till skolbalen.
John?
Mår du bra?
Vi kan prata lite.
Jag tog med Thomas
ut till sjön i eftermiddags.
Jag beklagar, John.
Jag vet att du inte vill höra detta, men...
Du gjorde det rätta.
Jag vet.
Tack.
Handelsministern?