Mannen i høyborgen
Joe!
- Sieg Heil. - Sieg Heil, flott du kunne komme.
Så deg i paraden på TV. Det var noe for seg.
Ja, det var det.
Hei, Howie!
- Sieg Heil. - Sieg Heil.
Vennen! Joe er her.
Hei, Joe.
Min kone, Helen.
- Glad du kunne komme. - Takk for at dere inviterte meg, ma'am.
Jeg er ikke mora di. Du kan kalle meg Helen.
- Barn. - Ja, mor?
- Disse er til deg. - De er vakre. Takk.
Joe, dette er Thomas. Og Amy og Jennifer.
- Hei, folkens. Sieg Heil. - Sieg Heil.
Dere glemte vår fjerde igjen. Dette er Max.
Hei, kompis! Jeg har alltid ønsket meg hund.
Max er en del av familien,
og det veterandagen handler om. Føl deg som hjemme, Joe.
Kom igjen, Joe. Jeg skal vise deg omkring.
- Hei. - Hei.
Jeg prøvde å ikke vekke deg. Visste ikke om du fikk noe særlig søvn.
Nei, jeg... Jeg så på tegninger.
Hvordan var minnestunden?
Den var falsk.
Du ser bra ut.
Takk.
Vi burde tilbringe litt tid sammen.
Jeg vil ikke at du skal komme sent til dojoen.
Hva med middag?
Ja.
Var det telefonen som ringte?
Ja. Det var galt nummer.
Vi ses senere.
Pinlig, ikke sant?
Ikke kritiser det.
Så faren din har ikke noe imot at du er her inne?
Han stoler på at vi er ansvarlige.
GRESSHOPPEN
Joe.
Pappa samler på dem.
Han liker å jakte.
Det er vel klarert.
Kom. Jeg skal vise deg ute.
- Vil du kaste ball? - Ja.
Hvordan endte du opp med å jobbe med faren min?
Han bestemte seg for å gi meg en sjanse.
Var vel bare heldig.
Hvor gikk du på college?
Jeg begynte å jobbe med en gang.
I SS?
På en fabrikk.
Men du var i Hitlerjugend?
Ja. Helt til de sparket meg ut.
Vil du bli med i SS?
Det er så mange ting jeg vil gjøre.
Steder jeg har lyst til å dra.
Men ja,
jeg vil gjøre landet mitt stolt.
Og faren din, ikke sant?
Hva er dette?
Har du holdt hemmeligheter for meg, Joe?
Du sa aldri at mellomnavnet ditt var DiMaggio.
- Visste ikke at du var baseball-fan. - En gang.
Det er en lat sport sammenlignet med friidrett eller fotball.
Jeg må plukke opp Helens mor på flyplassen.
Ok.
Faktisk er det her du tilbyr deg å bli med.
- Være en buffer. - Ja. Beklager.
Pappa. Kom igjen. Kast hit.
Det finnes ikke gratis lunsj, Joe.
Jeg heter Juliana Crain.
Snakk til handelsministeren bare når han snakker til deg.
Hallo igjen, Miss Crain.
Jeg er handelsminister Tagomi.
Handelsdepartementet har mange ariske besøkende.
Ofte føler de det er mer komfortabelt om de tas imot med et behagelig hvitt ansikt.
Jo mer komfortable de føler seg, jo lettere er det å gjøre forretninger.
Jobben din vil være å servere te,
fylle glass og smile høflig til enhver tid.
Du gir meg en jobb.
Det var derfor du var her i går, ikke sant?
Ja.
Jeg fikk detaljene fra Mr. Eto.
Det er en åpning her, om du ønsker det, Miss Crain.
Mr. Tagomi forventer fullstendig lojalitet og diskresjon.
Du skal ikke snakke om noe du hører eller ser, og skal ikke forlate etasjen
uten min uttrykte tillatelse.
Dette er en myndighetsbygning, Miss Crain,
patruljert av væpnede soldater.
Du skal ikke gå noe sted uten tillatelse.
Har du kontaktet handelsministerens kontor?
Ja. De venter deg.
Har du lest den foreløpige ballistiske rapporten, førstebetjent?
Ufullstendig.
Mannen og gutten som beskrev den bebrillede skytteren i mengden
mener dette ligner våpenet de så.
Lag en liste over antikvitetsforhandlere med tillatelse til å selge våpen.
Frank, godt du er her.
- Jeg er sent ute til jobb. - Jeg er akkurat ferdig.
- Nattskift? - Ja?
Jeg tenkte jeg skulle stoppe på vei hjem.
Juliana. Hun kom innom i går.
Frank,
jeg fikk aldri kondolert.
Det er jo litt slik du er, Arnold.
Anne har allerede overbrakt din kondolanse.
Så hva er det egentlig? Juliana?
Hun var ikke seg selv, Frank.
Hun ble bare i fem minutter.
Tankene hennes var åpenbart et annet sted.
Hvis søstera hennes var her, ville jeg ikke bekymret meg, men...
Kanskje Juliana ikke trenger at vi skal bekymre oss for henne
i den grad vi tror.
Men Frank, vi er den typen folk som bekymrer oss, om det trengs eller ei.
Vi står stille i bakgrunnen
og tar de vanskelige beslutningene om vi må.
Du er en bra fyr.
Jeg er glad Jules kan stole på deg.
Jeg er glad dere kan stole på hverandre.
Ok, jeg skal gå.
Vi ses senere.
LINCOLN ROCKWELL ANKOMST
- Dårlige nyheter? - For Helen.
De har kansellert moras fly.
Jeg tror resten av oss kommer raskt over det.
Rudolph? Rudolph Wegener.
Hallo, John. Sieg Heil.
Sieg Heil.
- Hva gjør du her? - Prøver å dra.
Flyet til Berlin har blitt utsatt i timevis.
Nå sier de at det kanskje går en gang i kveld.
Så hvor har du vært?
På oppdrag i Stillehavsstatene.
Jeg måtte bli der lenger på grunn av sikkerhetssituasjonen.
Noe nytt om kronprinsen?
De sier han overlevde.
Føreren vil bli lettet.
Det er en dag for å verdsette det positive.
Apropos det,
min svigermors fly er også rammet.
Vi har ledig plass ved bordet vårt.
- Nei, John. Jeg kan ikke det. - Hvorfor ikke?
- Når så vi hverandre sist? - Uansett...
Femten år?
Det er veterandagen.
Jeg insisterer.
Akkurat som i gamle dager, blir herset med av scharführer Smith.
Og hva sier du?
Takk.
Beklager, dette er Joe Blake.
Rudolph Wegener.
En gammel kollega, nær venn.
- Hyggelig å hilse på deg. - Rudolph. Det samme.
La oss få litt mat i deg.
Vi er spesielt bekymret på vegne av Mr. Matsuni.
Gitt omfanget av automobil-operasjonen
og viktigheten for økonomien.
Men før vi vader for dypt ned i det krappe piratvannet
i Sørkinahavet, handelsminister, hvordan er det med kronprinsen?
Veldig hyggelig av deg å spørre, ambassadør.
For min del, tilgi at jeg glemte å gratulere med veterandagen.
Veldig elskverdig av deg, minister Tagomi.
Særlig siden Stillehavsstatene velger å ikke formelt markere anledningen.
Vi feirer vår delte seier på marinedagen.
Og det gleder meg å si, siden vi er blant venner,
at Hans Høyhet, kronprinsen, vil lede feiringene i Tokyo.
Jeg snakket med ham i morges. Han så usedvanlig bra ut.
Og hva med etterforskningen, handelsminister?
Hvordan går det med den?
Den diskusjonen er ikke for dette rommet, oberführer.
Hvis dere alle kan bla om til side to, dokumentet om handelssikkerhet.
Så livet i Berlin passer deg fortsatt, Rudolph?
Ja, bortsett fra politikken.
Hvisking om Riket og dets lederskaps framtid blir høyere for hver dag.
Og jeg blir mer pessimistisk, er jeg redd.
Jeg tror det kalles å bli gammel, gamle venn.
Kanskje, men tørsten for makt får fram det verste i noen av kameratene våre.
Og her?
Heydrich rapporterer at du fortsetter å holde orden med uanstrengt effektivitet.
Ingenting er uten anstrengelse. Det vet du, Rudolph.
Man har dem med kort hukommelse som ønsker å trekke oss tilbake.
Jeg trodde opprøret var utslettet?
Men de med sterke hjerter og bløte hoder er ikke det.
Så spør Joe.
Han tilbrakte hele forrige uke med å spore motstandsbevegelsen på et skjult oppdrag
i Den nøytrale sonen.
Med hell, Joe?
Jeg lærte mye.
Du er heldig. Du kunne ikke hatt en bedre mentor enn John.
Helen!
Har med en gammel ved fra fedrelandet.
- Hei. - Husker du Rudolph?
Slutt å bruke ordet "gammel" når du introduserer meg.
Jeg tror vi møttes noen ganger i Cincinnati.
Jeg glemmer aldri en vakker kvinne.
Det er godt å se deg igjen.
Jeg er en dårlig erstatning for din mor,
men jeg fikk stoppet og kjøpt en formidabel Riesling.
- Da kan du bli. - Takk.
Hils på familien. Og lunsjen er nesten klar.
- Hallo? - Mrs. Kasoura?
- Ja? - Det er Mr. Childan.
Fra Amerikanske kunsthåndverk.
- Ja? - Ja.
- Hvordan går det? - Bra, takk.
Dere ba meg om å si fra om nye gjenstander som kunne være av interesse,
og jeg har kommet over et par ting, så
når tror dere at dere kunne besøke butikken?
Jeg vet ikke. Jeg må høre med mannen min.
Selvfølgelig. Det er klart.
Jeg bare... Det...
Det hadde vært synd om dere gikk glipp av det, og...
Jeg ringer tilbake.
Førstebetjent Kido.
Du har spesialtillatelse til å selge våpen.
Jeg vil se salgsregnskapet ditt nå.
Selvfølgelig.
Har du solgt revolvere fra det sene 1800-tallet nylig, Mr. Childan?
Nei. Det er ikke et spesialiseringsområde for meg.
Jeg har oftest med våpen fra før 1800-tallet å gjøre.
Førtifem-kalibers kuler, tre stykker.
Solgt for tre dager siden.
Husker du denne transaksjonen?
Selvfølgelig.
- Mr. Satoshi Matsuda. - Satoshi Matsuda.
Er han japaner?
Slik loven krever. De fleste kundene er faktisk japanske.
Mange av dem velsituerte.
Hvilket våpen ville disse kulene passe til?
For å være ærlig, er det ikke mitt felt.
Lett å sjekke. Og adressen.
Matsuda bor i Tibet.
Han var på gjennomreise, tror jeg.
Sersjant, du har vært i Tibet.
Jeg kjenner det.
Det er en liten landsby.
Ganske så fjerntliggende.
Du har fått en spesiell tillatelse under forutsetning av
at myndighetene lett får tak i folk som kjøper forbudte gjenstander.
Ja, og jeg beklager virkelig.
Men Matsuda-san er en betrodd kunde...
Hvem du stoler på har ingen betydning, Mr. Childan.
Men hvem jeg stoler på,
det har stor betydning. Forstår du?
Ja. Absolutt.
La meg få dette på det rene, Rudolph. Stjal han en båt?
Jeg stjal ikke en båt.
Jeg flyttet midlertidig min egen båt og tok en annen båt
som tilhører noen andre, som ligner veldig.
En luftputebåt ville ha lignet etter alt vi hadde drukket!
Og jeg kan ikke få ett vinglass på veterandagen?
Greit.
Hvis det blir forstått at dette ikke går lenger etter i dag.
Nei.
- Vil du ha en drink? - Ja.
Dette er et nydelig måltid, Helen.
For den viktigste jobben i Riket.
Finn deg en bra kvinne, Joe.
Og fram til da, finn så mange dårlige som mulig.
Er du gift, Rudolph? Jeg la merke til ringen.
Gift, men vi tilbringer mye tid borte fra hverandre.
Jeg prøver å treffe barna mine så ofte som mulig.
Husker du Catherine?
Du seiler fortsatt, antar jeg?
- Nei. - Hva?
Jeg antok det var derfor dere bor på en øy.
Du tilbrakte like mye tid på Ohio-elva som du gjorde på land.
Jeg sluttet omtrent da vi forlot Cincinnati.
Jeg håper dere alle sparte plass til eplepai. Ja?
Betyr frasen "for livet" noe for deg?
Nei. Hvordan det?
Du må gå gjennom noen detaljer om deg selv, Frank.
Kan jeg spørre hvorfor, Mr. Wyndam-Matson?
Fordi de har bedt om det, så de må være riktige.
Bedt om det? Hvorfor det?
Det er ikke opp til oss å spørre.
- Er alt i orden? - Ja.
Bra.
Så har du en jente, Joe?
- Noen spesielle? - Forsiktig.
Nei.
Det er en... En jente, men det er...
Det er komplisert.
Ingenting som er verdt å ha, skjer enkelt.
Da John og jeg møttes,
ville du ikke ha gitt oss særlig stor sjanse.
Og vi hadde ingenting. Vi hadde mindre enn ingenting.
Familien hans startet med penger, men så, krakket.
John mener at en mann bestemmer sin egen verdi.
Ser ut til at dere har klart dere bra.
Du kan oppnå alt dette, Joe.
Jeg ser mye av John i deg.
Det er...
- Det har vært flott å være her. - Ja.
Det har vært en fornøyelse.
Det er langt tilbake til byen,
så kan du ikke overnatte?
Nei, jeg vil ikke skape noe bry.
Vi har et rom.
Det er opp til deg.
Det kommer!
Tida er nesten inne. Kom igjen.
Hva var Stillehavsstat-oppdraget?
Handel.
Kan du ikke snakke om det?
Jeg kan snakke med deg om alt, min venn.
Det er bare ikke verdt det.
Rutine.
En lang reise for et rutinemessig handelsoppdrag.
Særlig når vi har kvalifiserte folk her.
Blir jeg forhørt, obergruppenführer?
Ja.
Mr. Crain,
sikkerhetspasset ditt er klart til å hentes fra personalavdelingen.
Andre etasje, rom 2044, der Mr. Eto intervjuet deg.
Kom tilbake om nøyaktig 15 minutter.
Mine medborgere,
jeg står foran dere i dag som en stolt mann.
På denne dagen, i 1947, to år etter kapitulasjonen
til USAs regjering,
var den blodige kampen for å frigjøre USA endelig og definitivt vunnet.
Og på denne dagen begynte vår sanne bestrebelse.
Å gjøre et stolt, men demoralisert folk...
- Kan du hente litt snacks? Saltkringler? - Ja.
Jeg skal gå.
La oss være ærlige...
Arbeiderbevegelsen framstiller seg selv som om den er for folket...
Det var et land av dekadente skapninger...
Joe, går det bra?
Unnskyld meg?
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg... Ja. Jeg er her for å hente sikkerhetspasset mitt.
Skulder mot skulder i et tusenårig rike av styrke og prakt.
Takk.
Ett nasjonalt fellesskap virkelig forent i evighet.
- Ville du snakke med Mr. Eto? - Nei.
Kanskje du kan hjelpe. Hva heter du?
Christine. Tanaka.
Du husker meg, ikke sant? Fra i går?
Jeg leter etter noen, noen som jobber her.
Hentet handelsministeren deg for å hente en medarbeidermappe?
Ja, vel...
Nei, ikke Mr. Tagomi personlig,
men en av jentene sa at jeg burde spørre siden jeg var her nede.
Jeg tror det er viktig.
Personen jeg er ute etter, er Iwazaru. Sakura Iwazaru.
Er du sikker på det?
Hvordan det?
Hvilken skole gikk du på?
Kjenner du ikke ordtaket om de tre apene?
Ser ikke noe ondt.
Hører ikke noe ondt.
Sier ikke noe ondt.
Og Sakura?
Kirsebærblomst. Det er et ganske vanlig navn.
- Hvem ba deg hente den? Jeg kan ringe. - Nei, det er greit. Trengs ikke.
Høres ut til at de tuller med den nye jenta.
Nye hvite jenta, kanskje.
Tilbake til jobb.
Rudolph Wegener.
En høytstående nazist fra Berlin.
På et tidspunkt i går forsvant han fra hotellrommet sitt.
Ja. Takk for at du informerer meg, førstebetjent.
Hadde du ingen mistanke?
- Om hva da? - En høytstående nazist
kom seg fram til senteret for kronprinsens besøk.
Et besøk som fant sted da Hans Høyhet ble skutt.
Han var på samme podium.
Jeg kommer ikke med anklager, minister.
På dette stadiet, bare mistanke.
Aner du hvordan eller hvorfor oberst Wegener flyktet fra hotellet?
Det er sikkert en uskyldig forklaring.
I går utstedte du et diplomatisk visum.
- Ja. - Kan jeg spørre hvem det var til?
Ja. Men jeg tror alt du trenger å vite
er at det ikke var Mr. Baynes eller din oberst Wegener.
Du er nødt til å dele alt du har om denne mannen med mitt kontor.
Ja, selvfølgelig.
Takk for samarbeidet, handelsminister.
Jeg har bare polsk vodka.
Har du smakt polsk vodka? Det er ikke godt.
Takk, gutt.
Denne anledningen krever de virkelig gode varene, mine herrer.
Jeg har aldri vært i Stillehavsstatene, Rudolph.
- Hva gjør folk der i dag? - Det vanlige.
De feirer ikke veterandagen.
Er det sant?
Jeg trodde Føreren fikk dem til å hedre ariere.
Det betyr ikke at de verdsetter folket sitt, Joe.
Her hedres arbeideren.
Ikke et middel til et mål.
Det er mye å beundre hos japanerne, Joe.
Ikke minst arbeidsmoralen deres.
Det er ingen mangel på beundring hva angår deg, Rudolph.
Jeg er enig med Føreren,
fortsatt fredelige forhold til Tokyo er i alles interesse.
Du har en familie nå, John.
Du er vel enig i at vi må gjøre alt vi kan for å unngå krig.
Kanskje, men noen kriger er nødvendige.
Vi kjempet i en.
Og du mener fortsatt at alt vi gjorde da, var nødvendig?
Vent til du ser Berlin, Joe...
Vet du hva alle snakker om på veterandagen, Joe?
Ingen snakker om leirene.
Ingen snakker om hvor mange vi utryddet.
Vi ble berømmet for det,
- men ingen snakker om det. - Hva er det å si, Rudolph?
Det var nødvendig arbeid. Vi gjorde det.
I krigen som i livet, Joe, må man ofre.
Tenker du aldri på det, John?
- Jeg foretrekker å se framover. - Det var ikke det jeg spurte om.
Rudy,
dette er under din verdighet.
Når du dro ut for å seile på båten din,
alle de nettene alene bare med en flaske...
- Jeg prøvde å få litt perspektiv. - Men altså,
du seiler ikke lenger.
Hvorfor det?
I det minste har vi bedre whisky nå.
Nå har vi en bedre verden.
Sieg Heil.
- Sieg Heil. - Sieg Heil.
Miss Crain,
Mr. Tagomi vil gjerne ha en privat samtale med deg.
Mr. Frink.
- Hva vil du? - Jeg fikk besøk av Kempeitai i dag.
De har en spesiell interesse for antikke våpen og ammunisjon.
Jeg trenger ikke å vite hva du gjorde med de kulene.
- Jeg gjorde ingenting. - Jeg er ikke en tåpe, Mr. Frink.
Ikke gjør den feilen å undervurdere meg.
Jeg har ikke gjort noe, og jeg er opptatt nå, så vennligst gå.
Jeg må bare ha din forsikring om at de ikke blir funnet.
Hvis de offentlige undersøkelsene ikke fører til noe,
kan dette knyttes til meg bare gjennom deg.
Jeg ba deg nettopp om å gå ut.
Jeg advarer deg om at jeg ikke vil dø som resultat av gaijin-idioti.
Og ikke undervurder meg heller, din jævla japse-elskende kødd.
Snakker jeg, dør vi begge, og tro meg,
du har mye mer å tape enn meg akkurat nå.
Vi er visst nødt til å stole på hverandre, Mr. Frink.
Miss Crain.
Skal ikke oppholde deg lenge. Vil bare takke deg for flittigheten i dag.
Kulturene vi ble født inn i betyr at vi gjør ting forskjellig.
Allikevel mistenker jeg at vi verdsetter mange av de samme tingene.
Du har sett at vi ikke har mange hvite ansikt her.
Din utnevnelse i dag betyr at man kan stole på deg.
Tillit er veldig viktig for meg, Miss Crain.
Jeg forstår, Mr. Tagomi.
Aikido lærer oss om betydningen av reaksjon.
Å lese en motstanders intensjoner gjennom fysisk respons.
Oberführer Diels, under møtet i dag,
tok seg på halsen når han snakket.
Jeg gjør det samme til tider når jeg prøver å skjule noe.
Aikido er en nobel virksomhet.
God kveld, Miss Crain.
Jeg er lei for det, Frank.
Jeg er så lei for det.
Jeg ble oppholdt.
Dette ser vakkert ut.
Jeg ringte mora di for å høre om du var der.
Og så...
Og så ringte jeg dojoen.
Ok, Frank...
Nei, samme hva du gjør, ikke beklag deg igjen.
Jeg vil ikke sette deg i mer fare.
Det handler om filmene, Frank.
Jeg gir ikke opp dette.
Herregud.
- Jeg kan ikke det. - Nei.
Nei, ikke gjør det.
Hvis jeg slutter nå, forråder jeg alle vi har mistet, Frank.
Det er meg du snakker til. Fyren som fikk deg bort fra gata,
helt forslått. Det handler ikke om dem, hva?
- Det handler om deg. - Det er ikke sant.
Og hvorfor nevne ulykken?
Hvorfor forstår du fortsatt ikke hva du har gjort?
Hva?
Jeg ba ikke om noe av dette, Juliana.
Jeg var lykkelig.
Hvor lykkelig?
Jeg var lykkelig.
Vi var bare så lykkelige som de tillot oss å være.
Frank, hva om det er... Hva om det er sant?
Hva om det er en vei ut, Frank?
For deg, for meg, for alle.
Hva får deg til å tro at du ikke ville lyve til alle der også?
Jeg ba heller ikke om dette, Frank! Kom igjen!
Ok, greit.
Bare så du vet det,
er jeg ikke den fyren som fant deg på gata lenger.
Hvor i helvete har du vært?
Hva har du drevet med, Juliana?
Jeg fikk en jobb.
Hva?
I Nippon.
- Jobber du for myndighetene? - For Trudy.
De drepte Trudy!
De tok...
De tok søstera mi.
Niesen min, nevøen min.
- Og nå du. - Pokker heller, Frank!
Hva som enn skjedde og hvem som enn har skylda,
kan jeg ikke endre at jeg så filmen mer enn at jeg drepte den mannen i Canon City.
Hva sa du?
- Drepte du noen? - Ok.
Hvem?
Det var en naziagent som...
Som prøvde å drepe meg.
Og en fra motstandsbevegelsen på østkysten hjalp meg.
Østkysten...
- En mann? - Kom igjen.
- Frank, har det noe å si? - Var det en mann?
- Har det noe å si, Frank? - Var det en mann?
Kom deg til helvete vekk fra meg.
Frank. Frank!
Det er portforbud, Frank.
Er alt i orden?
Helen sier du overnatter.
- Er det greit? - Ja.
Si meg.
Hvordan opplever du Rudolph.
Virker som... En bra mann.
Hvordan det?
Han lyver.
Det var ikke noe handelsoppdrag i Stillehavsstatene.
Han ble identifisert med diplomatisk billett, med falskt navn.
Rudolphs fly var ikke forsinket.
Han var det.
- Så du har visst det i hele dag? - Ja.
Hva med Helens mor?
Døde for to år siden.
Hun var en flott dame.
Jeg var sikker på at han ville...
Betro seg til meg i løpet av dagen.
Kanskje jeg ikke kjenner folk så godt som jeg tror.
Så Helen visste om Rudolph?
Man må legge livet i hendene på kvinnen i sitt liv, Joe.
Og jo mindre du visste, jo mindre ville du mistenke det.
Skal du forhøre ham?
Jeg og Rudolph, vi...
Utførte...
Plikter sammen som...
Knytter bånd mellom menn.
De knytter bånd mellom menn for alltid.
Jeg har ingen objektivitet her.
Hjertet mitt sier meg at han er en bra mann.
Han er en tapper mann som må ha gode grunner til...
Å forråde sitt folk.
Men hodet mitt.
Hodet sier at vi burde ta ham med ut i skogen, forhøre ham,
skyte ham i ansiktet.
Hvordan rettferdiggjør du dette, Joe?
Han løy hele dagen, i mitt hjem,
nøt godt av min families gjestfrihet.
Få høre.
Jeg ber deg om råd.
Hva ville du gjort?
Drosjen min.
Takk.
God kveld.
John, Joe.
En sann fornøyelse.
For meg også, Rudolph.
Skulle ønske det ikke hadde gått så lang tid.
Du var alltid for smart for meg, John.
Du hadde rett, Joe.
Følelser kan ikke forstyrre det som er rett.
Man er nødt til å ofre noe.
Jeg kommer snart tilbake.
Hva pokker gjør du?
Møterommet på handelsetasjen heter "Bara". Rose, ikke sant?
- Du kan ikke være her. - Betyr sakura kirsebærblomst?
Hørte du meg? Du må gå.
Jeg tror Sakura er et rom et sted
i denne bygningen, og jeg må finne det.
Jeg vet ikke hva du gjør.
Jeg trenger en plantegning, Christine.
Eller hvorfor du tror du kan komme til meg. Men jeg trenger denne jobben.
Jeg lover at dette aldri vil knyttes til deg.
Men neste gang den drittsekken krever personlige tjenester,
vil du i det minste vite at du forrådte ham litt også.
Jeg vet ikke hvor ellers jeg skal gå.
Kom inn.
- Beklager. Jeg burde ikke ha kommet. - Men det gjorde du.
Du gjorde det, Frank.
"For livet", hvorfor sa du det?
Hva tror du?
Jeg tror jeg husker at jeg hørte det som barn.
Fra bestefaren min, kanskje?
Jeg er ikke jøde.
Det er greit. Vi vil ikke bruke det mot deg.
Det er greit.
Frank, dette er Charlie, Clara. Barn, Frank.
Ja, det er tre av oss nå.
Å miste folk er én ting,
å ikke få lov til å sørge over dem, det er...
Det er noe annet.
Frank, er det greit om vi ber en bønn? Barna og jeg?
For Laura og John og Emily?
Amen.
GRESSHOPPEN
Amen.
GRESSHOPPEN - KONFIDENSIELT
Amen.