ENGLANNIN SYDÄNMAILLA 1940
Minä putoan! Se on väistämätöntä.
Olenko taivaassa?
11 VUOTTA MYÖHEMMIN
Kuolinilmoitus Jason Rafiel Hyväntekijä ja kirjeenvaihtaja
PERUSTUU AGATHA CHRISTIEN ROMAANIIN
Neiti Marple?
Niin? -Olen herra Broadribb.
Ette olekaan pelottava.
Pitäisikö olla? -Rafiel sanoi teitä Nemesikseksi.
Perintö on vaatimaton.
Gramofoni. Hyvin huomaavaista Jasonilta.
Ei sentään. Herra Rafiel jätti teille 500 puntaa.
Siihen liittyy ilmeisesti ehto -
jonka hän halusi kertoa itse.
Jane. Toivon sinun tutkivan -
mahdollista rikosta ja oikaisevan kauhean vääryyden.
Olen koonnut palapelin palat kasaan -
mutta sinä saat koota se valmiiksi -
ja tuloksena on luultavasti mitä kammottavin kuva.
Kuvittelen, että palaat sen jälkeen kauniiden ruusujesi luo -
huolettomaan elämään.
Ensin sinun on kuitenkin jälleen muututtava koston jumalattareksi.
Sinun on oltava jälleen Nemesis.
Oikeus virratkoon kuin vesi -
ja vanhurskaus kuin ehtymätön puro.
Ja sitten tämä. Kaksi lippua mysteeribussikiertueelle.
"Valitse luotettava kumppani -
tukemaan sinua, jos vaara uhkaa. Se saattaa uhata."
Valinta on teidän.
Tiedän, että deadline vaanii.
Siksihän se on keksitty. Se vaanii, kunnes muusa laskeutuu.
Olet agenttini, Marjorie. Kerro kustantajille -
että uudesta Raymond Westistä tulee sensaatiomainen.
Odota, Marjorie.
Raymond West. Sophia!
Avril? En ole nähnyt Avrilia aikoihin.
Odota, Sophia.
Avril. En tarkoittanut sitä. Olit täydellinen...
Marjorie. Kirjoitan romaania, en leivo kakkua.
Mistä tiedän, miten pitkä se on?
Tiistainako? Sano heille mitä huvittaa.
Sophia. Haloo?
Avril. Tiesin, että palaisit! Tiesin, että palaisit.
Jane-täti.
Yritin soittaa, mutta linja on aina varattu.
Ihana nähdä sinua.
Suosikkitätini. -Ainoa tätisi, Raymond.
Onko jokin hätänä? -Sain oudon pyynnön.
Kiehtovaa.
Millainen mies Jason Rafiel oli?
Hän oli saksalainen -
mutta Saksasta lähti vuonna 1933, kun natsit polttivat hänen kirjansa.
Hän kirjoitti oikeudesta.
Ihailin häntä valtavasti.
Hän olisi tehnyt mitä vain vuokseni.
Mitä hän tarkoitti mahdollisella rikoksella?
Tapahtuiko jotain, joka oli rikos tai sitten ei?
Tai rikos, jota ei ole vielä tapahtunut, mutta joka ehkä tapahtuu.
Daffodil-matkat.
Etsi totuus, niin löydät totuuden.
Loma tekisi hyvää. Avril ja Sophia voivat odottaa.
Pidän tytöistä univormuissa. -Minä voin ottaa ne.
Odottakaa ladossa. Palaan pian.
Kaunotar ja hirviö.
Sydney ja Margaret Lumley.
Huomenta. -Huomenta.
Sir. Huomenta. -Huomenta.
Michael Faber tai Laurence Raeburn. He ovat ainoat sinkkumatkustajat.
Hän näyttää hautausurakoitsijalta. Kätevää, jos joku murhataan.
Huomenta. -Huomenta.
Tervetuloa Daffodil-matkoille. -Huomenta.
Amanda Dalrymple ja ystävä. Kaipa hän tietää, mikä häntä odottaa.
Miten niin? Onko hänkin sinun... -Ei. Älä edes luule.
Ray. Mikä yllätys! -Eikö olekin?
Otit kirjoituskoneesi mukaan.
Naputtavatko sormesi uutta romaania?
Ne eivät koskaan lepää.
Tässä on tätini Jane Marple.
Kunnianarvoisa Amanda Dalrymple. -Onpa kummallisen hurmaava hattu.
Raymond tarjoaa minulle pienen loman.
Asianajajani ja yleis... juttuni.
Derek Turnbull. -Istu.
Onpa hauskaa! Kyllä vain.
Raeburn.
Alhaisemmatkin tarvitsevat joskus lomaa.
Siltä näyttää.
Odottakaa sisällä. -Kiitos.
Poikaparka. Panssarirykmentistä. Sen näkee solmiosta.
Kapteeni Martin Wady ja vaimonsa Rowena.
Älä hössötä. Se on ihan hyvin. -Anteeksi.
Huomenta, sisaret. Tervetuloa. -Kiitos.
Nunnissa on sitä jotain.
Kaikki se karhea musta.
Abbedissa Agnes Carson ja sisar Clotilde Merryweather.
Onpa hilpeä joukkio.
Odotamme viimeistä matkustajaa. Pahoittelut.
Ei se mitään. -No mutta kiitos.
Georgina Barrow, opas ja kuski. Olimme lähteä ilman teitä.
Ette kuitenkaan lähtenyt. Hyvä.
Aivan. Hyvä. Kiitos.
Guten Morgen. Michael Faberin.
Hän on hitto vie saksalainen.
Anteeksi kuinka?
Ei mitään. Mietin vain. Oletko täällä ensi kertaa?
Toinen. Olin Luftwaffessa.
Olette varsin tervetullut.
Kiitos, sisar.
Vanhat synnit luovat pitkiä varjoja.
Tuntuuko sinusta, että kaikki tuntevat toisensa?
Mitä minä tekisin ilman sinua?
Hyvät naiset ja herrat. Daffodilin puolesta toivotan -
teidät tervetulleiksi mysteerikierrokselle.
Ja sitten matkaan!
Oikeus virratkoon kuin vesi -
ja vanhurskaus kuin ehtymätön puro.
Tuo on varmaankin kartta, jonka avulla hän pommitti meitä.
Sota on ohi.
Sopiiko, herra Raeburn? -Kaikin mokomin.
Pidän enemmän busseista kuin junista. -Niin.
Suoraan kulkeminen ei häiritse -
mutta käännökset ovat näin paljon pehmoisempia.
Mikä tuo teidät kierrokselle?
Eräs herra lähetti minulle lipun. Hän muisti minut kotijuhlista.
Minä en kuitenkaan muista häntä.
Kun ikä karttuu... -Amos Flaire.
-Flaire? Epätavallista. -E:llä.
En käsitä, miksen muista häntä.
Ole hiljaa!
Daffodil kutsui minut saadakseen maininnan "Tatleriin".
Mitä "Biarritz" teki ansaitakseen poissaolosi?
Liikaa kuluja. -Kuka sinulta kysyi?
Tunnetteko neiti Dalrymplen?
Olin hänen setänsä hovimestari.
Eikö olekin outoa?
Eikö olekin?
Muista ottaa rennosti. -Olemme lomalla.
En ole invalidi.
Sisar? Anteeksi.
Oletteko käynyt Dorkingissa? -En tietääkseni.
Onko Dorkingissa paljon nunnia? -Ei.
Ei. Teillä on kai sellaiset kasvot.
Hyvät naiset ja herrat. Ensimmäinen pysäkkimme on Forrester Grange.
Forresterin suvun kotipaikka.
Onko jokin hätänä?
Olin siellä lordi Forresterin palveluksessa.
Tämä upea basilika -
muistuttaa antiikin Roomasta Englannin sydämessä.
Kullatut jumalat ylenkatsovat vähäisiä kuolevaisia -
kulkiessamme värikästä marmoria pitkin tanssisaliin.
Yhdeksäs lordi Forrester tunnettiin upeista juhlistaan.
Ne vetivät puoleensa yhteiskunnan kermaa.
Walesin prinssin sanotaan tanssineen täällä fandangoa vuonna 1814.
Täällä on kaunista.
Jatketaan.
Siinä on lordi Forrester perheineen vuonna 1772.
Tätä väitetään Thomas Gainsboroughin maalaamaksi, mutta kuka tietää?
Ripustukset ovat punaista silkkiä. Spitalfieldsin hugenottien kutomia.
Jatketaan.
41 metriä pitkä.
Pitkä galleria suunniteltiin viihdyttäväksi tilaksi naisille -
jotka tahtoivat paeta hurjastelevia herrasmiehiä.
Seuraavaksi printtihuone.
Alkuperäinen puupaneeli vaihdettiin vuonna 1767.
Voitteko huonosti?
Olen rauhaton.
Muistotko? -Niin.
Miksi tulimme juuri tänne?
Eikö olekin melkoinen sattuma? -Jälleen yksi.
Ensin neiti Dalrymple ja nyt Forrester Grange.
Asuuko lordi Forrester yhä täällä?
Ei. Hän on vanhainkodissa. Arvellaan, ettei hän elä enää kauan.
Hänen lapsillaan on melkoinen vastuu.
Lordi Forrester on lapseton.
Hänen siskontyttönsä neiti Dalrymple perii tilan.
Ei sillä, että hän ansaitsisi sitä.
Saattaa olla vain sattumaa, että olemme täällä.
Iho umpeen! -Älä ole hysteerinen.
Älä ota noita enää. Ne ovat Benzedrexejä, eivät Dollyja.
Laupias samarialainen. -Niin.
"Rakasta vihollistasi" on minusta Kristuksen tärkein opetus.
Siitä tulikin mieleen... Onko teillä Raamattua?
Ulos!
Kierros on ohi.
Fini. Palataan charabanciin.
Tämä talo on minun, tai on pian. Se ei ole enää avoin vieraille.
Häipykää siitä! Hus!
Ankkurit ylös! Vauhtia!
Kuka hitto laittoi tuon tuohon?
Miksi te kaikki vainoatte minua?
Pienoinen vahinko.
Kutsun henkilökunnan.
Kuka tämä on?
En ole varma.
Bussimatkojen pitäisi olla rauhallisia.
Tämä muistuttaa lähinnä Toscaa.
Luku viisi, jae 24.
"Oikeus virratkoon kuin vesi."
Aamoksen kirja.
Raeburn sanoi saaneensa lippunsa Amos Flairelta -
joka on anagrammi...
Rafielista.
Jason tykkäsi kiusoitella minua.
Hän sai aina ihmiset tanssimaan pillinsä mukaan.
Mikä Faberin rooli on?
Kuka? Ai. Michael Faber.
Ihmettelen itse samaa.
Matkalla Englannin sydämeen -
näemme tuuheita lehtoja ja reheviä laidunmaita -
ennen Medhurstiin saapumista.
Se on tyypillisen hurmaava kylä Bonaventuran kallioiden juurella.
Yövymme Flying Horsessa, joka tunnetaan erinomaisesta ruoastaan.
Saat varmasti tilattua voileivän huoneeseesi, kun työstät romaaniasi.
Oikein mainiota.
Anteeksi.
Olette Raymond West. -Tiedän.
Colin Hards. -Hei.
Miten uusi edistyy? -Varsin hyvin.
Toivottavasti ette antanut vaitiololupausta.
Muuten keskustelusta tulee kauhean yksipuolinen.
Tiedän vitsin kahdesta nunnasta. -Ojentaisitteko pippurin?
Mikä houkutteli teidät luostarista tälle huviretkelle?
Nimetön lahjoittaja lähetti liput.
Joku kiitollinen sielu, jota olemme auttaneet elämän kivisellä polulla.
Olen lukenut kaikki kirjasi. -Ylen ystävällistä, Colin.
Uskon, että sisälläni muhii kirja.
Päästä se sitten ulos.
Hän tekee aina tällaisia juttuja.
Jos ei ristisanoissa, niin pallovisassa -
tai hupikuplissa.
En ole ennen voittanut mitään.
En edes muista osallistuneeni.
Rowena ansaitsi loman. Tämä on ensimmäinen...
Ensimmäinen sodan jälkeen.
Niin. Olin lähes sokea, kun armeija...
Kun armeija toi hänet kotiin.
Taistelusta povattiin pitkää, mutta hän on entistä ehompi.
Jostain syystä en vain osaa tanssia.
Ei. Hän menetti rytmitajunsa.
Rakastimme foxtrotia.
Voisinko näyttää teille muistiinpanoni?
Taidan olla liian kiireinen. Onnistuit, Les!
Kuplivaa? -Haluan pitää ajatukseni selkeinä.
Pidän sinusta enemmän ilman univormua.
Kiitos, Les.
Samppanjaa! -Luojan kiitos!
Säästän teidät, tytöt.
Eikö hän olekin ihana? -Kyllä. Onnenpekka.
Juotko sinä?
Ei kiitos.
Sormustimellisesta ei ole haittaa.
Kiitos, kulta. Olen epätoivoinen.
Missä herra Faber on? -Hänellä ei ollut nälkä.
Pitkää ikää.
Kippis! -Kippis.
Eikö olekin kivaa? -Kyllä kai.
Kippis.
Ei olisi reilua, jos jäisit paitsi.
Veljenpoikani on tuhlaavainen, vaikka hänellä on siihen varaa.
Kiitos. Ei.
Siltä varalta, että muutat mielesi.
Koskaan ei ole myöhäistä.
Opin sen Jason Rafielilta.
Millainen mies hän oli?
Oli? -On.
Englantini. -Englantisi on erinomaista.
Vanha ystävä. Pojan nimi on Michael.
Hän jäi Saksaan, kun Jasonin oli pakko lähteä.
Poika tuli käymään lomilla.
Sota teki siitä lopun.
Mitä ystäväsi sanoi pojasta?
Että hän halusi isona lentäjäksi -
ja että hänellä oli pelottavan älykkäät silmät.
Minä olen Michael Rafiel.
Otan osaa.
Lippuni oli isän viimeisessä kirjeessä.
Hän sanoi, että se voisi korjata asiat.
Asiat?
Liian myöhäistä.
Suosittelen valitsemaan parempia ystäviä.
Suokaa anteeksi.
Minulla on tylsää. Kerro iltasatu.
Yritän tehdä töitä. -Älä ole noin ilkeä.
Hyvä on.
Olipa kerran... -Hyvä.
Olipa kerran, Amanda...
Oli sivistynyt nainen, jolta puuttui yksi asia.
Kyky hyväksyä kieltävä vastaus.
Sanoit ennen "kyllä". -Se oli silloin.
Et koskaan ymmärtänyt taiteilijan temperamenttiani.
Vanhojen aikojen muistoksi?
Anteeksi. -Älä mene.
Neiti Dalrymple etsi jotain, minkä oli kadottanut.
Aivan. Se ei ole enää täällä.
Minun piti kysyä kauniista mekostasi.
Pitkään vaalittu suosikki. -Amanda.
Mitä, kulta?
Herra Raeburn?
Mitä tapahtui?
Hän taisi pyörtyä ja kaatua portaissa.
Kas niin.
Verity.
En ole Verity, vaan Margaret.
Sinä. Sänkyyn.
Haetaan lääkäri.
Ei. Huoneessani on sydänmikstuuraa.
Emme halua kiertueen keskeytyvän, Raeburn.
Jasonin viesti.
"Etsi totuus."
"Totuus isolla T:llä."
Entä sitten?
Raymond. Olet kirjailija. -Niin.
Mikä on toinen sana totuudelle?
"Verity."
Margaret Lumley luuli Raeburnin kutsuvan häntä Verityksi.
Ehkä hän on tyttö siitä kuvasta, joka sai Amandan suunniltaan.
Miksi te kaikki vainoatte minua?
Ehkä Verity oli syy -
Michaelin ja herra Raeburnin riitaan.
Kuka Verity on? Mikä hän on?
Jos vain tietäisimme, mikä tämä rikos on -
tai tulee olemaan.
Verity.
Martin! Tule takaisin sänkyyn.
Ei hätää. Olet turvassa. Tule. Kas niin.
Kas niin.
Herra Raeburn?
Teiltä jäi aamiainen väliin.
Herra Raeburn?
Colin.
Olen rikoskonstaapeli. Jimmy.
Tässä on tätini.
Aivan. Sinä olet se kirjailija.
Ehkä jonain päivänä.
Tehdäänkö herra Raeburnille ruumiinavaus?
Ei tarvitse. Hänellä oli sydänvika.
Eikö teidän pitäisi tutkia hänen lääkkeensä myrkyn varalta?
Myrkyn? -Kuka hänet haluaisi myrkyttää?
Sitä paitsi herrat Lumley ja -
herra saksalainen sanoivat, että ovi oli lukossa.
kun he auttoivat hänet tänne. Hänellä oli avain.
Kukaan ei päässyt käsiksi lääkkeisiin.
Raymond. Etkö ehdi auttaa aloittelevaa kirjailijaa?
Noudatan neuvoasi, kuten aina. Onko muistiinpanot tehty koneella?
Voivat olla.
Testaa lääkkeet varmuuden vuoksi.
Katsotaan.
Kammottavaa. Tämä sekoittaa matkasuunnitelmat.
Margaret.
Miksi Raeburn kutsui sinua siksi? -En minä tiedä.
Istu alas.
Anteeksi viivästys. Hoidan muodollisuudet.
Odotamme poliisia. -Poliisiako?
Niin tehdään äkkikuoleman yhteydessä.
Eikö ollutkin outoa, että herra Raeburn sanoi sen nimen?
Verity.
Aika epätavallista.
Kuka hän mahtaa olla? Jos kukaan.
Tuskin kukaan meistä tuntee Verityä.
En ainakaan minä.
Me tunsimme.
Hän oli noviisi St. Elspethissä -
ennen kuin sisarkunta muutti Lontooseen sodan jälkeen.
Hän saapui eräänä talvipäivänä 1939.
Mikä toi hänet luoksenne? -Hän pakeni miestä.
Seuraavana kesänä mies löysi hänet.
Lähetin hänet kuitenkin matkoihinsa selvin sanoin.
Hän oli minulle velkaa.
Annoin hänelle huoneen luonani Kilburnissa, ja hän häipyi.
Jäljitin hänet juuri. -Hän kertoi toisenlaisen tarinan.
Ylitarkkaavainen vuokraisäntä. -Ei.
Muutaman päivän päästä hän katosi. -Se ei liity minuun.
Kertoiko hän, mistä hän tuli?
Ei kertonut. Ei.
Hän sanoi seuranneensa äitiään palvelukseen.
Palvelijaperhekö?
Tämä on vain ajatus, mutta sen rikotun valokuvan tyttö...
Herra Raeburn tuntui tuntevan hänet.
Verity oli kotiapulaisen tytär Forrester Grangessa.
Hän ja Raeburn pitivät toisistaan.
Entä tytön isä?
Isän ilmoitettiin olleen Arthur Hunt, kuollut apulaispuutarhuri -
mutta tyttö syntyi oikeasti peiton väärällä puolella.
Avioton rakkauslapsi.
Äidin tuntien en usko, että rakkaus liittyi asiaan.
Hän ei kertonut, kuka oli oikea isä.
Verity seurasi äitiään palvelukseen -
mutta jäi kiinni varastamisesta ja karkasi.
Se lapsi ei ikinä varastaisi. -Inhoan epärehellisyyttä.
Oli liikaa nähdä hänet hedelmäkulhossa.
Etkö riidellyt herra Raeburnin kanssa Forrester Grangessa?
Olimme eri mieltä sodasta. Entä sitten?
Tiedätkö, missä Verity on nyt?
Hän kuoli.
Aistin joskus värähtelyjä.
Aikamoinen vaiva, mutta yleensä hän on oikeassa.
Rakas. Oletko kunnossa?
Hän on nähnyt liikaa kuolemaa. -Mene hänen luokseen.
Mennäänkö yläkertaan?
Siunattuja ovat surevat, sillä heitä lohdutetaan.
Se olette te, rouva.
Yövyitte täällä aiemminkin. Sodan aikana, kesällä 1940.
Älä ole typerä. Miksi luulet, että se olin minä?
Muistan käytöksenne.
Muistat väärin. Mene pois.
Olemme kaikki pahasti tolaltamme.
Ovatko nuo säädösten mukaisia, neiti Barrow?
Henkilökunnan pitää näyttää hyvältä.
Viisasta. Kuka pyörittää Daffodil-kiertueita?
Herra Daffodil.
Mitä hän ajattelee kuolemasta kiertueella?
Hän on varmasti yhtä järkyttynyt kuin minäkin.
Mitä seuraavaksi? -Virkistävä kävely.
Jämäkät kengät, kiitos. Ja shortsit, jos jalkoja riittää.
En taida tulla. -Rakas.
Oletko yhä tolaltasi? -Minua väsyttää.
Eikö hän ollutkin lempeä? Sisar Clotilde.
Kyllä. Hän on rauhoittava.
Lähdetään. Puhalletaan hämähäkinseitit pois.
Hyvä on.
Nähdään alhaalla. -Selvä.
Saatte käyskennellä missä tahdotte. Nähdään Flying Horsessa illalla.
Kallioille on jyrkkä nousu.
Pysykää mukana, herra Faber.
Sanoitte, että saan kulkea yksin.
En moiti häntä. Jotain on tekeillä.
Pidetään lippu korkealla. -Kaikki nämä sattumat.
Kaikilla on yhteys toisiinsa.
Meillä ei. -Neiti Lumley saattaa olla oikeassa.
Joen varrella on miellyttävä kävelyreitti niille, jotka haluavat.
Mikä herra Faberin suututti?
Hänen nimensä ei ole Faber.
Minun on kerrottava jollekulle. Hänen nimensä on Michael Rafiel.
Minusta tuntuu, että hän tappoi Verityn.
Otimme sodan aikana haavoittuneita vastaan St. Elspethiin.
Niitä, joita sairaalassa ei voitu auttaa -
ja jotka eivät voineet mennä kotiinkaan.
Meillä oli sairaanhoitajan taitomme. Teimme parhaamme.
Se ei tosin aina riittänyt.
Vuonna 1940 käytiin taistelu Britanniasta.
Michaelin lentokone ammuttiin alas, ja Verity löysi hänet elossa.
Annoimme hänelle turvapaikan.
Saksalaiselle lentosotamiehelle. -Rakasta vihollistasi.
Kyläläiset melkein tappoivat erään toisen saksalaislentäjän.
Verity hoiti häntä salaa erossa virallisista potilaistamme.
Rakastuivatko he? -Kyllä.
Muistan, kun Verity lähti.
Hän valvoi Ralph Collinsin kanssa.
Britannian ilmavoimien lentäjä, joka lähestyi loppuaan.
Sitten hän kertoi, että hän ja Michael aikovat karata yhdessä.
Heidän piti tavata Medhurstissa Bonaventure Rocksilla.
Muistutin hänelle, että hän oli antanut itsensä Jumalalle.
Käskin hänen tulla kappeliin rukoilemaan Pyhää Elspethiä -
saadakseen voimaa kertoa Michaelille, etteivät he voi enää koskaan tavata.
Niin hän rukoilikin.
Pyhä Elspeth antoi hänelle voimaa.
Täytyy myöntää, että yllätyin.
Nuori rakkaus voi olla niin väkevää.
Abbedissa oli oikeassa, kuten aina.
Verity valitsi Jumalan Michaelin sijasta.
Toivotin Veritylle onnea, ja hän meni kertomaan Michaelille.
Hän ei koskaan palannut.
Viikkoa myöhemmin, kun hautasimme Ralph Collinsia -
saimme tietää, että Michael oli vangittu -
ja viety sotavankileirille.
Emme kuulleet Veritystä sen koommin.
Ilmoititteko hänet kadonneeksi? -Kyllä -
mutta ikuiseksi häpeäkseni -
kerroin poliisille vain, että hän meni Medhurstiin asioille.
En voinut mainita Michaelia.
Olisin joutunut itse vankilaan, koska suojelin vihollista.
Michael tappoi Verityn minun takiani. -Emme voi sanoa noin.
Tukahdutettu halu voi päästää pahuuden valloilleen parhaissakin.
Luuletko yhä, että tämä on sattumaa?
Forrester Grange, Raeburn, Verity.
En, mutta jos saan kertoa siitä...
Mutta mitä, senkin mato?
En tiedä, mitä voimme tehdä. Asiaan liittyy monia tekijöitä.
Mekö? Jos omistaa koiran, ei pidä haukkua itse.
Koira tai mato. Vaikea kysymys. Siinä on useita permutaatioita.
Mene pois, Derek.
Minua pelottaa, Sydney. En jaksa enää.
Emme me nyt tähän lopeta.
Ole kiltti.
En pärjää ilman sinua, kulta. Olemme tässä yhdessä.
Sinä et taida välittää minusta.
Odota! Älä ole hölmö.
Hidasta!
Tiedän, kuka olet.
Pari vuotta vanhempi ja tyylikkäämpi, mutta se olet sinä.
Olenko?
Minulla on ehdotus.
Tule huoneeseeni myöhemmin. Ilman miestäsi.
Oletko kunnossa? -Olen.
Huipulta näkee rannikolle asti.
Niinkö?
Kuulehan... Taidan odottaa sinua täällä.
Vaivaako se? -Ei hätää.
Odotan kanssasi. -Ei. Mene sinä vain.
Hyvä on. -Niin. Nähdään myöhemmin.
Näkemiin, rakas. -Niin.
Mitä sinä haluat?
Georgina!
Eikö Cocteau sanonut:
Kirjoittamisen pitäisi olla rakkauden teko. Muuten se on vain töherrystä.
Sain raportin herra Raeburnin sydänlääkkeestä.
Ei jälkeäkään myrkystä.
Määräsin ruumiinavauksen.
Olitte oikeassa. Hänet myrkytettiin.
Milloin?
Viimeistään pian sen jälkeen hän meni nukkumaan. Aikaisintaan kello 19.
Aivan. Olisiko joku voinut sujauttaa sen hänen samppanjaansa?
Aivan varmasti.
Anteeksi. Onko kukaan nähnyt Rowenaa?
Isä meidän, joka olet taivaissa. Pyhitetty olkoon sinun nimesi.
Tulkoon sinun valtakuntasi. Tapahtukoon sinun tahtosi.
Emme tiedä, työnnettiinkö hänet. Ehkä hän vain kaatui.
Ei. En näe sitä.
Hän on oikeassa, Raymond. Tietenkin Rowena Wady murhattiin.
Mitä löysit?
Vain hieman olkea.
Entä näkemäsi hahmo?
Näin miehen vain vilaukselta. Tumma takki. Hattu.
Puhut miehestä.
Saattoiko se olla nainen? -Kyllä kai?
Onko tuolla jotain? -Ei.
Ei ole.
Miksemme pitäisi tätä toistaiseksi onnettomuutena?
Yksi ryhmästämme on tappaja, ja kunnes tiedämme -
miksi herra Raeburn ja mahdollisesti Verity Hunt murhattiin...
Niin tekijä ei käy varovaiseksi.
Aivan.
Nyt.
Tunnetko Jason Rafielin?
Ajattelin, että hän meni toista kautta.
Palasin, mutta häntä ei näkynyt. Otin nokoset.
En nukkunut hyvin viime yönä.
Kun heräsin, häntä ei näkynyt.
Nukutko useinkin huonosti?
Kyllä.
Nimi.
Verity.
Se saa minut lähes hulluksi.
Siksikö olet täällä?
Laitoin lehteen henkilökohtaista-ilmoituksen.
"Verityn vainoamana. Janoan totuutta. Ota yhteyttä."
Sain postissa kaksi lippua.
Hänen nimensä oli kortissa.
Oletko ehkä tavannut Verityn jossain? Forrester Grangessa tai luostarissa?
Tai Kilburnissa, jossa hän asui herra Lumleyn kanssa?
Jos olisin, tuskin muistaisin. -Miksi?
Jossain täällä on sirpale Dunkerquesta. Menetin muistini.
Jouduin sairaalaan Doverissa. Kesti puoli vuotta toipua -
ja tulla tunnistetuksi.
Oli joulu, ennen kuin tapasin Rowenan.
Kerroitko hänelle Veritystä?
Se järkytti minua liikaa.
Sydney kertoi Verity Huntista.
Tiettyä yhdennäköisyyttä löytyy.
Varsinkin, kun näimme sinut sohvalla.
Mitä tarkoitat? -Olit vähemmän hienostunut.
Ei koruja, tuskin meikkiä.
Kuten silloin, kun herra Raeburn kutsui sinua Verityksi.
Sydney pitää minusta sellaisena. Se muistuttaa Veritystä. Entä sitten?
Olitko tavannut aiemmin ketään muuta ryhmästä? -Ei kiitos.
Sinä iltapäivänä...
Olin vihainen Sydneylle.
Kävin kallioilla itsekseni vähän väliä.
Missä tarkalleen?
Kalliot ovat samanlaisia. Vai mitä?
Kalliot ovat samanlaisia.
Etsin Margaretia. Hän oli huonolla tuulella.
Miten tämä liittyy rouvan onnettomuuteen?
Kertokaa Veritystä. -Minulla ei ole mitään salattavaa.
Syksyllä 1939, kun äitini kuoli -
hain ilmoituksella vuokralaista. Niin. Ihan vain seuran takia.
Annoin hänelle huoneen, vaikka hänellä ei ollut siihen varaa.
Joskus kävimme elokuvissa.
Ostin hänelle suklaata.
Sunnuntaisin kuuntelimme radiota. Pyysin häntä vaimokseni. Hän karkasi.
Sain postikortin Medhurstista.
Hän pyysi anteeksi.
Jäljitin häntä St. Elspethin sairaalaan toivoen -
että voisin muuttaa hänen mielensä. Minua ei päästetty sisään.
En ikinä satuttaisi häntä.
Jos haluatte tietää, kuka hänet säikäytti -
se oli kunnianarvoisa Amanda hiton Dalrymple.
Totta kai säikäytin. -Ei ole pakko vastata.
Eikä sinun ole pakko keskeyttää.
Abus non tollit usum, rikoskonstaapeli.
Ja viipula vaapula vok. Et ole nyt oikeudessa.
Minä hankin hänelle potkut varkauden takia.
Verity ei kuulosta varkaalta.
Et ole ihmistuntija. Katso itseäsi ja Avrilia.
Olen erinomainen ihmistuntija.
Jätämmekö sinut rauhaan? -Kun rikoit sen valokuvan -
se ei vaikuttanut vain varkaan paheksunnalta.
Niin. Miksi vihaat häntä niin paljon?
En tiedä. Minä... -Perit toki Forrester Grangen -
lordi Forresterin lähiomaisena. -Miten se liittyy mihinkään?
Sanoit, että Verity uskoi isänsä kuolleen.
Entä jos isä olisi lordi Forrester?
Niin. Kun Verityn äiti kuoli ja hän täytti 21 -
setä muutti hänet edunsaajaksi. Tyttö oli hänen ainoa lapsensa.
Olin tietenkin raivoissani.
Pelkäsin menettäväni perinnön. Kerroin totuuden.
Että hän oli vain likaisen aviottoman seksin tulos -
hänen hutsahtavan äitinsä ja minun vuohimaisen setäni välillä.
Hän oli järkyttynyt ja pakeni siksi.
Se oli viimeinen kerta, kun näin hänet.
Olet nyt kuitenkin lordi Forresterin perijätär.
Verity on siis kuollut.
Absen haères non erit. Eli jos et ole paikalla, jäät ilman.
Julistettiin kuolleeksi neljä vuotta sitten. Seitsemän vuotta kateissa.
Muistatko, oliko Verityllä medaljonki kaulassaan -
kuten valokuvassa?
En yleensä huomaa halpoja koruja.
Sinä iltapäivänä kallioilla -
hän eksyi jahdatessaan perhosia. Niin hän ainakin sanoi.
Palasin suoraan tänne.
Näkikö kukaan sinua? -He olisivat varmasti kuulleet.
Yksi nunnista. En tiedä, kumpi.
Huusin heille kulkiessani ohi -
mutta emme puhuneet.
Kuulin neiti Dalrymplen kuulevan, mutta olin meditoimassa.
Olin etsinyt Michaelia.
Tahdoin käskeä häntä polvistumaan kuin mustasydäminen syntinen -
ja tunnustamaan syyllisyytensä kaikkivaltiaan edessä.
Omaksi onnekseen hän katosi.
Haastoin herra Westin kiipeämään ja voitin.
Hänellä on pidemmät jalat. Kun pääsin huipulle, olit kadonnut.
Tutkin paikkoja.
Eikö olekin outoa -
että kaksi kymmenestä matkustajasta on kuollut jo nyt.
Ei. Matkustajia on 12.
Herra Westiä ja neiti Marplea ei lasketa.
Miksi?
Forrester Grangessa Raeburn syytti minua Verityn tappamisesta.
Hän arvasi, kuka olen, koska Verity kertoi minusta.
Hän oli hullu. Kuten kaikki, jotka luulevat, että tekisin niin.
Olimme niin rakastuneita. -Olitteko?
Ensimmäisestä hetkestä lähtien.
Se kasvoi kasvamistaan -
kunnes me molemmat tiesimme sen.
En kuitenkaan voinut jäädä.
Päätin lähteä Irlantiin.
Pyysin häntä mukaani.
Hän suostui, ja sovimme tapaavamme Bonaventuren kallioilla.
Hän ei koskaan tullut.
Joku varmaankin näki minut ja alkoi epäillä -
mutta vannon, ettei hän tullut.
Olin loppusodan vankina.
Kysyin isääni, oikeuden puolustajaa, ystävääsi -
auttamaan Verityn löytämisessä.
Olen pahoillani, mutta pyydät liikaa.
Oli onni, etten joutunut leirille vihollisena. Miten voisin auttaa?
Sinun täytyy unohtaa se tyttö.
En koskaan antaisi hänelle anteeksi.
En koskaan.
En pysty laskemaan kaikkia kirjeitä, jotka sain sodan jälkeen.
Hän rukoili minua.
Poltin ne kaikki.
Eilen iltapäivällä -
kun seisoin taas noilla kallioilla -
tunsin Verityn läsnäolon.
Yksi partaterä.
Hopea.
Yksi miesten kampa.
Musta.
Saatko tästä mitään tolkkua?
Vähitellen.
Yksi kirje.
Verity Raeburnille. Yksi kirje.
Saanko? -Totta kai.
Yksi hius... Kaksi.
Kaksi hiusharjaa.
Taisin jättää neulomukseni tänne.
Kauniit korvakorut.
Gallod'sin ikkunassa oli samanlaisia -
kun Raymond vei minut teelle Piccadillyyn.
Ne olivat kamalan kalliita.
Ostan koruni aina Gallod'sista -
vaikka kaikki hyvä loppuukin aikanaan.
Sydneyn mukaan on asioita, joita rahalla ei saa.
No...
Hyvää yötä.
Kirjoitatko sinä? -Mitä nyt, Colin?
Soitin Dick Rogersille. Hän tutki Verity Huntin katoamista.
Ja? -Ei mitään.
He etsivät kaikkialta Medhurstista.
Jopa luostarista siltä varalta, että jotain olisi sattunut.
Epäilivätkö he pahoja tapahtuneen St. Elspethissä?
Ei. Vanha Dick on hyvin perusteellinen.
Hän käänsi paikan ylösalaisin, mutta ei. Katosi kuin tuhka tuuleen.
Abbedissalla on kyllä ovela puolensa.
Kovan pinnan alla. Niin minä uskon.
En ihmettelisi, jos hän olisi karannut luostarista -
yöllä ja jättänyt ruumiin paikkaan, josta sitä ei löydettäisi.
Polkupyörällä, herra West.
Heillä ei ollut autoa.
Mielikuvitusta.
Sitä kirjailija tarvitsee.
Totta kai.
Sujuuko se? -Kyllä. Kaikki on täällä.
Se pitää vain päästää ulos.
Et varmaankaan ehtinyt vilkaista?
En vielä.
Siinähän sinä olet.
Kyllä, Derek.
Oletko valmis?
Kyllä, Derek.
Kuninkaallinen laivasto.
Nielaisin puoli Atlanttia, kun jouduin torpedon kohteeksi 1942.
Sitten olinkin ruokaministeriössä.
Kirjoitan esitteitä munajauheesta.
Munajauhe! -Munajauhe!
Onko jäitä? -Jonkun se oli tehtävä.
Iltaa. Hänellä oli nenäverenvuoto.
Nenäverenvuoto. Jäitä, kiitos.
Mikset kertonut minulle kallioilla?
Ehkä työnsit hänet alas ja tapoit hänet.
En tiennyt, että pystyisit siihen. -Vaimoani ei liehitellä ilman kostoa.
Kiitos, Syd.
Käytän antamaasi medaljonkia kuolinpäivääni asti.
En voi kertoa, missä olen.
Olen rakastunut saksalaiseen lentäjään nimeltä Michael.
Raymond.
Kilistimme rakkaudelle tietämättä mitä se on.
Olet humalassa. -Hyvin päätetty.
Päätelty. -Nappiin meni.
Miksi voin kirjoittaa rakkaudesta, mutten voi tehdä sitä?
Et ole tietääkseni kirjoittanut mitään viime aikoina.
Se on julmaa, Jane-täti.
Työni ei ole pelkkää naputtelua.
Se vaatii ajattelua.
Jätä itsellesi tilaa ajatella -
äläkä täytä elämääsi -
Avrileilla, Sophioilla ja Giovannoilla.
Päästä minut ulos!
Etsitkö tätä?
Mitä ihmettä tapahtuu?
Jotkut meistä tarvitsevat kymmenen tuntia.
Onko täällä juhlat?
Naiset ja herrat.
Saisinko huomionne?
Olen Jason Rafiel.
Jos kuulet tämän, on tullut tarpeelliseksi -
maallisen edustajani kautta -
rohkaista teitä jatkamaan mysteerikierrosta.
Seuraavan määränpään pitäisi -
paljastaa Verity-paran todellinen kohtalo -
ja antaa oikeuden voittaa.
Sitä niittää, mitä kylvää.
Miksi kysyit neiti Dalrympleltä Verityn medaljongista?
Oliko siinä jotain erityistä? -Se oli erityinen Veritylle.
Mitä nenällesi tapahtui?
Se osui ovenkahvaan.
Sidoin kengännauhojani.
Mitä he katsovat?
Minne me nyt menemme?
Istukaa! Emme halua onnettomuuksia.
Miksi menemme tänne? -St. Elspeth.
Mitä me täällä teemme? En pidä tästä.
Jokin kipitti jalkani yli!
Hus! -Se taisi olla hiiri.
Ennemminkin rotta.
Etkö tiedä, mistä on kyse? Olet poliisi.
Se ei aina mene niin.
Hän ei näytä kovin iloiselta.
Marttyyrius ei ole naurun asia.
Lordi Ethelbertin keihäs lävisti Pyhän Elspethin sydämen -
kun hän ei luopunut uskostaan ryhtyäkseen rakastajattareksi.
Osa hänen luistaan on yhä alla olevassa kappelissa.
Rakastuin täällä.
Verityynkö?
Mistä tiedät?
Siinähän te olette.
Pääni räjähtää.
Näin viime yönä kamalia unia.
Näin hänen kasvonsa.
Sitten ne katosivat.
Toinen nainen kutsui minua.
Hän kutsui minua.
Rowenan kuolema oli kamala asia.
Pahinta on se -
etten tunne sitä, mitä minun pitäisi tuntea.
Se on kamalasti sanottu.
En tiedä, rakastinko häntä koskaan.
Mikä bussia muka vaivaa? Se toi meidät tänne.
Se ei vie meitä takaisin.
Missä on lähin taksitolppa, neiti Daffodil 1951?
Sabotoit sen.
Jäämme tänne yöksi. Siinä kaikki.
Ei käy. En jää tänne!
Lumley! -Enkä minä! Laita laukkuni takaisin.
Mies, jonka näin kallioilla -
kun rouva Lynde Wady tapettiin, käytti näitä.
Kirjassa on nimenne, herra Faber.
Miksi tappaisin hänet? En ole nähnytkään noita vaatteita.
Voit antaa lausuntosi poliisiasemalla.
Milloin?
Huomenna.
Se oli ensimmäinen pidätykseni rikospoliisina.
Hyvä. Aivan.
Mitä ajattelet tuosta?
Tuoreita kukkia. -Ne myös.
Tuossa lukee: "Jumalan tuntema." Sehän on tuntemattomalle sotilaalle.
Sitten on hänen nimensä.
Se lisättiin myöhemmin.
Tunnistimme hänet vasta hautajaisten jälkeen -
kun leski tuli etsimään häntä.
Hän oli kiertänyt sairaaloita. Olimme hänen viimeinen toivonsa.
Hän tuli myöhässä -
mutta hän tunnisti miehensä sinettisormuksen.
Naisparka.
Hänen täytyy yhä käydä haudalla.
LENTOUPSEERI RALPH COLLINS
Mitä?
Tässä on korttini, jos haluat nostaa syytteen.
Mistä tiedät, että olen syytön? -En tiedä. Pelaan varman päälle.
Ehkä tiedät, että Amanda laittoi vaatteet laukkuuni.
Miksi olisi laittanut?
Ehkä hän ei voi olla satuttamatta viattomia.
Verity pelkäsi häntä.
Jos et halua apuani... -Odota.
Tarjoilijan mukaan Amanda yöpyi Flying Horsessa -
Verityn katoamisen aikoihin.
Se olette te, rouva. Yövyitte täällä aiemmin.
Hän erehtyi.
Erehtyikö? -Kyllä.
Erehtyikö? -Ei.
Amanda oli siellä, mutta hän ei tehnyt mitään. -Mene.
Mihin sinä sovit, Georgina?
Jason Rafiel. Gramofoniviestejä.
Bussi, joka ei käynnisty.
Olen kuljettaja ja opas.
Noudatatko käskyjä? -Yritin olla mallityöntekijä.
Tämä on ensimmäinen tehtäväni.
Entä tätä ennen?
Tiedustelujoukot sodassa. Sitten opetin hienossa tyttökoulussa.
Latinaa ja verkkopalloa. -Pitkistä jaloista oli hyötyä.
Samoin aivoista.
Seuraatko tätisi jalanjäljissä?
Etsivänäkö? -Sinkkuna pysymisessä.
Se kuuluu taiteilijan temperamenttiin.
Ei, kun illallinenkin on kokattavana.
Patjani kuhisee otuksia.
Teidän on peloteltava ne tiehensä, neiti Dalrymple.
En sanonut mitään. -Toivottavasti et.
Abbedissa kertoi Ralph Collinsista.
Ai niin, se hautakivi.
Se oli todella surullista.
Hän oli käytännössä koomassa saapumisestaan asti.
Ei papereita, ei muistia.
Mitä pahimmat vammat.
Abbedissa otti menetyksen raskaasti.
Pidin seuraa yksin säästääkseni häntä.
Kerroin uutiset aamulla.
Olimme kaikki hermona.
Verityn katoamisesta oli lähes viikko.
Hän pakeni! Michael on poissa!
Hänen on oltava täällä jossain.
Te kaksi, menkää tuonne. Menen alas.
Minä tässä. Minä tässä!
Ehkä hän pakeni.
Katsotaan kappelin sisältä.
Onko tuo hän?
Ei! Pyydän! Ei!
Tapoit hänet. Tapoit Verityn. Tunnusta!
Miten voisin? Hän on yhä elossa.
Kun Verity oli julistettu kuolleeksi -
hän kirjoitti ja uhkasi palata haudastaan -
paitsi jos maksan 50 puntaa kuussa.
Kuka tahansa olisi voinut kirjoittaa sen.
En ole niin hyväuskoinen.
Lähetin Derekin tapaamaan häntä kuvan kanssa ja kyselemään.
Oliko se hän? -Kyllä.
Kysyn vain, koska kun neiti Lumley näki sinut bussin luona -
hän laittoi tummat lasit.
Ihan kuin hän olisi pelännyt herra Turnbullin tunnistavan.
Sellainen pelko voisi selittää -
illan muodonmuutoksen yksinkertaisesta tyylistä -
joka muistutti herra Lumleya Veritystä.
Hän muistutti samalla Raeburnia. Siksi hän kutsui sinua tytön nimellä!
Onhan se mahdollista.
Miten saatoit olla niin typerä?
Kuva näytti häneltä.
Eikö niin? Yksinkertaisessa mekossa -
ja katulampun valossa -
koska et uskaltanut tavata päivänvalossa.
Totta kai vastasit kysymyksiin taustasta -
koska miehesi valmensi sinua. -Hän ei ole niin tyhmä. Hän vedätti.
Myönnätkö kiristyksen? -Kysy häneltä kiristyksestä.
Hän sanoi, että jos tekisimme jotain, hän ei puhuisi meistä.
Miten nenäsi voi? -Paljon rahaa!
Odota. Miksi olit Medhurstissa, kun Verity katosi?
Etsitkö häntä? -Kyllä.
Mistä tiesit, missä hän oli?
Hän oli kirjoittanut Forrester Grangeen -
että hän oli täällä luostarissa.
Halusin tarjota viikkorahaa -
jos hän vaikenisi oikeasta isästään -
mutta en saanut tilaisuutta.
Joten... Verityni.
Onko hän elossa?
Aamulla kaikki käy varmasti järkeen.
Yleensä se menee niin.
Abbedissa kysyi, pitäisittekö tästä. -Kaakaota.
Kuinka huomaavaista häneltä.
Eikö vain?
Hän voi silti olla...
Tekikö Verity oikein luopuessaan Michaelista Jumalan vuoksi?
Kaikkien on rakastettava omilla tavoillaan.
Nukkukaa hyvin.
Kenen sielun puolesta rukoilette?
Minunko?
Kuka sinä olet?
Olen Nemesis.
Oikeus virratkoon kuin vesi.
Ja vanhurskaus kuin ehtymätön puro.
Kaakaossani oli samaa myrkkyä joka tappoi herra Raeburnin. Eikö?
Äiti Agnes pyysi antamaan kaakaon.
Pyysin sitä, mutta hän ei myrkyttänyt sitä.
Se oli houkutus, Clotilde, ja sinä antauduit sille.
Kun herra Raeburn sanoi "Verity" Flying Horsessa...
Verity.
Hän ei katsonut Margaret Lumleya, vaan sinua.
Sinulla oli medaljonki, jonka näin Forrester Grangessa -
Georginan laittamassa valokuvassa.
Verity sai medaljongin ihailemaltaan herra Raeburnilta.
Hän oli luvannut käyttää sitä kuolinpäiväänsä asti.
Kun näit hänen tunnistavan sen, hänen oli kuoltava.
Myrkky ei tainnut olla samppanjassa.
Kaakao?
Sinulla oli jotain kaulassasi.
Nuku hyvin.
Oliko se tuollainen?
Herra Raeburn parka.
Ja Verity parka.
Oma erityisesi. -Tapoit hänet.
Todisteita ei ole.
Eikö muka?
Tapoit minut.
Rakastin sinua -
mutta aioit jättää minut.
Hän sanoi, että St. Elspeth antoi hänelle voimaa.
Ei suinkaan Michaelin torjumiseen, vaan hänen mukaansa lähtemiseen.
Toivotin hänelle onnea.
Verity.
Mitä teit hänelle?
Missä hän on? -Kuollut ja haudattu.
Mitä teit hänelle?
Vein hänet Michaelin huoneeseen.
Ja soitit poliisille nimettömänä?
Sanoitko, että kallioilla on saksalainen karkulainen?
Kyllä.
Sitten rukoilin Pyhää Elspethiä.
Joka päivä viikon ajan -
kunnes hän kertoi, mitä tehdä.
Hän ilmoitti abbedissalle, että tuntematon potilas -
joka oli lähes sokea ja koomassa, oli kuollut.
Kärräsit hänet Michaelin huoneeseen -
missä Verity makasi, ja sitten...
Poliisi tuli etsimään. Minun piti kääriä hänet siteisiin.
Kiedoin hänet käärinliinaan.
Ja hautasit hänet Ralph Collinsina.
Käytin aina hänen medaljonkiaan.
Nyt ymmärrän.
En ollut sairaalassa kaikkia niitä kuukausia.
Olit täällä. -Michaelin huoneessa.
En ole panssarirykmentin kapteeni Martin Wady.
Olen konstaapeli Ralph Collins.
Odotin sinun kuolevan.
Pyhä Elspeth käski minun sovittaa -
ja hoitaa sinut kuntoon.
Olit salaisuuteni.
En tiennyt, mitä tehdä kanssasi.
Sitten hän antoi minulle ihmeen.
Luin selvästi häiriintyneestä naisesta -
joka ei hyväksynyt miehensä katoamista Dunkirkissä.
Mies oli oletettavasti kuollut.
Istuin sänkysi vieressä -
kun haluamani muisto palasi mieleesi.
Ole vaimosi Rowenan kanssa.
Rowena.
Palautin kapteeni Martin Wadyn vaimolleen.
Hän piti sitä ihmeenä.
Hän halusi uskoa.
Martin.
Armeijan hyvinvointiosasto. rouva Wady. Hän on kotona.
Tämä on ihme.
Kun hän tunnisti sinut, sinun piti tappaa hänet.
Rowena parka.
Raymond näki sinut kallioilla -
sen jälkeen, kun työnsit Rowena Wadyn kuolemaan.
Mistä tiedät?
Löysin johtolangan.
Linnunpelätin, jonka huomasin murhapäivänä -
oli siirretty -
koska käytit sitä huijauksessasi.
Kun tapoit rouva Wadyn -
pukeutuneena Michaelille jättämiisi vaatteisiin -
neiti Dalrymple näki sinut meditoimassa.
Et tietenkään voinut vastata hänelle. Et muka ollut lähelläkään kallioita -
kun rouva Wady kuoli.
En voi koskaan antaa itselleni anteeksi.
Jumala antaa anteeksi.
Pyydän.
Hetken rukous.
Ulkona on uusi maailma.
Tuo sai olla viimeinen kerta, kun esitän Verityä.
Kyllä, kulta. -Kiitos.
Montako armotonta vuotta kiristyksestä saa?
Emme nosta syytettä. Ajattele lehdistöä.
Aivan. Kammottavaa.
Lämmitä paikkani.
Ray. Bunnyn naamiaiset lauantaina. Pukeudun nunnaksi.
Anteeksi, mutta naputtelen uutta romaania.
Muistiinpanosi. -Ja?
Sinussa on ainesta. -Hyvä.
Ajattelin lopettaa poliisin työt. -Sinussa olisi ainesta etsiväksikin.
Kaikki kyytiin!
Oikeus virratkoon kuin vesi -
ja vanhurskaus kuin ehtymätön puro.
Suomennos: Jukka Nissinen Iyuno-SDI Group