EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-För stor. -Det är lugnt, kompis. Du försökte.
Det är knappast okej. Vi är på fel sida av raset i grottan.
Merlins grav blir även vår nu.
Eller så går vi ditåt. Där finns en öppning.
Då fastnar vi nog bara nån annanstans.
Eller så hittar vi ut. Tänk positivt.
Jag vet inte hur man gör det.
-Vi kan inte lämna honom här. -Draal hade bett oss fortsätta.
Det här är inte vägen ut.
Vi måste ta oss upp.
Okej. Ska vi leta efter en trappa eller en hiss?
Ditåt.
Gamle Globus, det är han.
-Är det verkligen han? -Det måste det vara.
Merlin.
Är du trolljägaren?
Jag trodde att du skulle vara längre. Mycket längre. Och äldre.
-Hur gammal är du? Tio? -Sexton.
Jag räknade alltså bara fel på...
...sex plus fyra, ettan i minnet... fjorton år.
Milda Merlin. Det är ju du!
-Vad är du för troll? -Jag är inget troll. Jag är Toby.
-Och vem är sköningen? -Blinkous Galadrigal, till er...
Inte du. Du.
-Claire Nuñez, sir. -Nöjet är mitt, kära du.
-Jaha, hon får ett "kära du". -Ers vishet, vi...
-En till. Så ja. Det var bättre. -Han har sovit väldigt länge.
-Sov han bara? Borde han inte vara... -Utvilad?
-...död? -Visst, men han är trollkarl.
Dra upp mig är du snäll, stora sak?
-Jag vill verkligen inte bli gammal. -Det var bättre.
Okej, en sak i taget. Var kan min stav vara?
Staven från Avalon? Så här stor? Smaragd längst upp. Ganska stilig.
Vi kan ha tappat bort den lite grann.
-"Lite grann"? -Gunmar tog den.
Jaha, var det allt? Då har vi inte förlorat staven. Bara allt hopp.
Hur visste du att vi skulle leta efter dig? Eller staven?
För att, Jim... Jag är din far.
Jag skojar!
Jag kan se in i framtiden. Inte alltid önskvärt.
-Du trodde att jag var äldre. -Och längre.
Han förutsåg att vi skulle väcka honom.
-Varför sov du? -Det var slagets pris, kära du.
-Vilket slag? -Slaget vid Killahead-bron.
Ursäkta, käre trollkarl, men Aaarrrggg och jag var vid Killahead.
Ingen av oss såg dig där.
Jag har läst otaliga historieböcker, och ingen nämner...
Historia är bara en skildring av det som hänt,
men det är sällan hela berättelsen, om nånsin.
-Vad gör du? -Jag öppnar fönstret till det förgångna.
Det här blir så ballt om vi inte dör.
Oj, ballt.
-Var är vi? -Kvar i geodgrottan.
-Allt det här är en illusion. -Jag har varit här.
Gamle Gorka, det är ju Killahead-skogen.
I alla fall som jag minns den.
Och där är Deya.
När hon utdelade stöten som avgjorde slaget
var Deya befriaren den mäktigaste trolljägaren nånsin.
Fint som fläsk!
Jag minns det här som igår.
Det var ett stolt tillfälle. Vi stred som aldrig förr.
Titta, där är du.
Nej, det är nån annan. Om vi tittar här borta...
Claire, kolla här!
Ta en bild på mig!
Vendel.
Draal.
Jag är så ledsen.
Kom nu. Det finns mer att se. Den riktiga striden är här borta.
Var är den?
Gunmar.
Gunmar!
Vi ska segra!
Se redskapet som möjliggör vår seger, staven från Avalon.
Merlins redskap är nyckeln till vår efterlängtade seger.
Snart ska den eviga natten falla, och med den, världen!
Gunmar!
Våra barn är döda!
-Så ja. -Inga förhastade slutsatser.
-De har bara inte sms:at. -Precis! De är tonåringar.
-De messar jämt! -Om inte Gunmar kapat deras händer.
Eller så blev deras söta små fingrar uppätna, så att de inte kan ringa.
-Ingen panik. -Lätt att säga!
Jag känner min son. De är trygga.
Min Toby-gull har blivit uppäten.
-Våra barn är döda! -Ursäkta mig ett ögonblick.
Inget.
-Barbro. -Du är den siste jag vill prata med.
Du är lysande på att behålla lugnet.
Om nån klarar att överleva i det okända, så är det Jim.
Kod röd!
-Vad är det? -Polisen!
-Åh, nej. Inte bra. -Kära nån.
-Vad gör han här? -Vad är det vi tittar på?
-Ta med honom upp. -Vad är det du gör?
Okej, öppna bara dörren och låtsas som om det regnar.
-Hej. -Hejsan!
Hej. Jag visste inte om nån var hemma, men jag såg bilar här ute.
Vad har du hört?
Jag menar, jag är bara nyfiken.
Är det där ett flygblad för Battle of the Bands?
Borgmästaren bad polisen dela ut dem. Pengarna går till staden.
Tackar. Vi ska se till att våra barn noterar datumet.
-Vänta. Vad är det där? -Vadå?
Där uppe.
Krävs det inte tillstånd för att gå in?
Polisassistent Scott här.
Stå inte bara där och gapa. Hjälp mig flytta kroppen.
-Hur tänkte du? -Jag gick till handling och ångrar inget.
-Inte du. -Fast du misshandlade en polis.
-Du skulle ju vara där uppe. -Nu är kokta fläsket stekt.
Fokusera! Han vaknar snart och då måste vi förklara allt.
-Jag har en idé. -Vi ska inte döda honom.
-Då har jag ingen idé. -Vi kan väl låtsas som ingenting.
-Att han inte såg nånting? -Jag tror inte att vi kan hålla masken.
Nu vet jag! Jag behöver papper och penna.
Medan ni fokuserade på slaget hände det saker som ni inte märkte.
Att strida för sitt liv kan vara distraherande.
-Va? Det är hon. Det är... -Morgana. Ja. Vita madam.
-Alla odjurs moder. -Jag har fler namn.
-Historieböckerna säger inget om detta. -Böcker kan ju inte tala.
-Det här var det sanna Killahead-slaget. -Du och Morgana?
Hon är lika uråldrig som jag, kanske ännu äldre.
Hon älskar kaos och sådde split mellan människorna och trollen.
-Jag känner henne väl. Hon är helknäpp. -Därav den eviga natten.
Hon tänkte att om troll inte kan leva i dagsljus,
varför inte låta natten vara evig?
Då kan Gunmars styrkor härja fritt.
Morgana skulle stoppas till varje pris. Det visade sig...
Att priset var din trollkraft.
Det enda sättet att stoppa henne var att använda nästan all min kraft,
och låsa in henne så länge det gick.
Jag antar att den tiden tar slut nu.
Vi tvingas ännu en gång gå i strid på grund av Gunmars handlingar.
Nåväl, allt roligt har sitt slut.
Om vi ska kunna göra nåt åt det så måste vi ta oss ut.
-Vad är detta? -Varför regnar det här nere?
Raset måste ha lett vattenfallet in i berget.
Så vi drunknar i stället?
Det där låter som mycket vatten.
Det har gått flera hundra år men inget är lättare.
Kan vi inte använda lite av dina krafter för att ta oss härifrån?
Det vore ju trevligt, men lyssnade du inte?
Jag förbrukade det mesta på att fånga Morgana. Dagens ungdom.
Men du visade ju oss Killahead-slaget!
Spel för galleriet. För att fly krävs amulettens kraft.
Det blir svårt. Jag förstörde den för att få kartan som ledde till dig.
Ge mig den.
-Du har verkligen gått loss på den. -Kan du laga den?
Givetvis. Han tillverkade amuletten.
Fyra armar, sex ögon, men han snackar som om han hade tio munnar.
Så klart jag kan, kära du. Jag tillverkade ju den.
Den här grejen ska hit, och den prylen, tja...
-Kan ni vara tysta? -Det är inte vi, det rasar sten.
Måste ut snart.
Täta med stenarna för att vinna tid.
Och den här.
Du kan aldrig...
-Va? -...besegra tuggummits förenade krafter!
Salige Merlin, ett svärd av solljus är i min makt!
Jag kan inte besegra dig i min klena människoform.
Jag måste avslöja mitt sanna jag!
Det var bättre!
Bular bad mig döda dig om du inte överlämnar amuletten.
-Tänker du döda mig framför min son? -Om jag måste!
Vad lustigt. Jag tänkte precis samma sak!
Bra gjort!
-Och nu den tredje regeln! -Nej! Klart!
Bravo!
-Och klart. Bra jobbat, allihop. -Bravo!
Åh, polisassistenten! Vi undrade när du skulle vakna.
Valter, ditt spel var lika bra som din mask.
Förlåt, men du förtjänade det.
-Ta av dig kostymen nu. -Visst.
-Va? Vad hände? -Du svimmade.
Du fick nog ett blodtrycksfall.
-Jag har ett blåmärke... -Du föll bakåt.
Efter att du föll framåt, menar han.
Men du verkade må okej, så vi fortsatte repetera.
Repetera?
Vi ska sätta upp en pjäs. Trollkrigarna.
Jag har alltid velat spela teater.
Jag lär ha ett uttrycksfullt ansikte. Har ni nån roll åt mig?
-Skynda dig! -Vi har ont om tid.
Jag gör mitt bästa. Det var flera hundra år sen.
Har du en tidsplan, Merl? Får jag säga Merl?
Ja, om du vill vara kackerlacka resten av livet.
Skönt att det fläktar lite. Det började bli kvavt.
-Det var ingen vindpust. -Det är vatten!
-Du måste laga den. -Rullar jag tummarna?
Det är en amulett med trollkraft. Inget man bara slänger ihop.
-En del saknas. -Du fick allt jag hade.
Hörni... Vattnet närmar sig!
Lyssna! Vi behöver en liten del som får plats här.
Ditt hårspänne!
Tack, sköna Claire.
-Varsågod. -Vad ska jag göra nu?
Du är trolljägaren och bara du kan frammana amulettens krafter.
Vid den salige... dig, dagsljuset är i min makt!
Och dagsljuset ska skydda oss!
Det går bra, Jimbo. Jag vet inte vad du gör, men det går fint!
Det som kunde bli vår död blev nu vår sorti.
Är du ett troll eller en synonymordbok? Jag är nyfiken.
-Hur visste du att jag skulle klara det? -Du klarar mer än du tror.
-Du ska få se. -När?
När du hjälper mig att krossa Morgana.
-Gunbar! -"Gunmar"!
Gunmar måste bekämpas till varje pris!
Vilka av er följer mig mot en säker död och en ärofylld seger?
Vad säger ni, sir Tobias och lady Claire?
Och du sa att du aldrig hade spelat teater tidigare.
-Det har jag inte! -Du är en naturbegåvning.
-Fantastiskt! -Det bästa jag nånsin har sett!
Det var en lysande repetition.
-Jag har fler idéer. -Spara dem till nästa gång.
Vi får inte tömma all kreativitet.
Är två repetitioner i veckan en bra idé?
-Att vi inte tänkt på det. -Godkväll! Vi ses i helgen.
-Hur klarar ungarna det? -De skulle vara så stolta.
Stolta och imponerade.
-Sms från Jim. -Vad står det?
-De mår bra! -Jag tvivlade aldrig.
"Vi är oskadda. Gunmar har staven, men vi har hittat Merlin.
Smiley, tummen upp."
Merlin?
Gunmar! Du tänkte låta mig dö!
Jag trodde att du var död. Vad fint att du klarade dig.
Jag är inte en av dina lakejer. Jag tjänar inte dig.
Jag är Angor Ryt!
Att tjäna Morgana är att tjäna mig! Jag bryr mig inte om vem du är.
Jag är Gunmar den svarte, och du ska lyda!
Min drottning.
Min fruktade tjänare, du har alltid varit min kämpe.
Fortsätt vara mig trogen, och du ska belönas.
Tveka, och jag ska förgöra dig för gott.
Undertexter: Johan Palme