Vad är normalt beteende? Ibland handlar det om sunt förnuft.
Att tvätta händerna före maten är renlighet.
Att tvätta dem tolv gånger i rad är att ha ett tvångssyndrom.
Det är inte alltid så lätt att se skillnaden.
Vad fan är det med dig?! Försöker du döda nån?
- Kom igen, Lil. Hoppa upp. - Vad gör du, Jesse?
Uppe på Tresslers tak sa vi att vi älskade varandra.
Vi skulle ut på vägarna och campa vid Cortez hav. Idag är det dags!
Okej, Romeo. Du har gjort din romantiska gest...
Jag älskar dig och du älskar mig. Det här är vår stund.
- Gör det! Gör det! - Det räcker.
- Stig av hojen, grabben! Genast! - Sista chansen, Lily.
Jag är ledsen, Jesse. Jag kan inte.
Hör du! Kom tillbaka!
Hör du! Stanna!
Det är inte ett normalt beteende.
- Varför sånt ståhej bland vakterna? - Andraårselever som gör sin grej.
- Vad gör du här? - Jag ville se om du hade ändrat dig.
Du behöver inte mitt vittnesmål för att fälla Rosenthal.
- Du har mordoffrets släktingar... - Och jag vill ha dig där.
Du ska prata om hur du blev sviken av din psykolog.
Hur han inriktade sig på de mest sårbara.
- Har du inte Tasha Ogden? - Jo, men...
Hon blev ju bortförd av en ondskefull seriemördare.
Kan inte hon övertyga juryn att döma honom till döden?
Jag hoppas det, men du var makalös i rättssalen. Juryn älskade dig.
Du gör ditt jobb, Donnie.
Men jag vill inte underlätta en statlig avrättning.
Josiah Rosenthal mördade 13 personer, vad vi vet.
Men dödsstraff är ändå omoraliskt-
- och partiskt beträffande ras och status.
Rosenthal är en rik, vit skitstövel!
Om nån förtjänar dödsstraff är det han.
- Men det ändrar inte mina principer. - Då så, jag ger upp.
- Vill du ha skjuts till domstolen? - Varför då?
Säg inte att du inte är nyfiken på hur det här kommer att sluta.
Sedan den kväll han kidnappade mig kan jag inte sova.
Jag är rädd för att gå ut ensam.
Jag kan inte jobba och är sjukskriven för posttraumatisk stress.
Och ni anser att detta beror på Josiah Rosenthals gärningar?
Ja. När han knuffade ut mig ur skåpbilen-
- och jag hörde bilarna komma körande-
- så trodde jag att jag skulle dö.
Ingen fara, Tasha. Du är i trygghet nu.
Jag kommer aldrig att känna mig trygg så länge han är i livet.
Tack så mycket, miss Ogden.
- Vänta! Kan jag få säga en sak? - Varsågod.
Jag har ett budskap till dig.
Den natten trodde jag att mitt liv var förbi.
Men nu förstår jag att det inte är så.
Jag har en framtid. Jag har planer.
Jag tänker leva ett lyckligt och kärleksfullt liv.
Och ingen ska få hindra mig från att skaffa mig det jag vill.
- Tack, tack! - Nej. Du ska ha tack, Tasha.
Ditt mod inspirerade juryn att rösta för dödsstraff.
Jag vet att jag är lite framfusig, men kan jag få bjuda dig på en drink?
Det var väldigt smickrande, men jag är förlovad.
Jaha!
Så roligt för dig. När är bröllopet?
- På lördag, faktiskt. - Jaså, ni är...
- Grattis! - Tack.
Var hålls vigselceremonin?
Jag vill helst inte prata mer om mitt privatliv. Du förstår säkert.
Det var pinsamt.
Hon är en bräcklig kvinna som har genomgått ett trauma.
Du fällde förövaren, så hon misstar tacksamhet för romantisk attraktion.
Är du säker på att det inte är hans charm?
Japp, det är jag säker på.
Där är du ju. Vi måste prata om vansinneskörningen i ditt klassrum.
Jag är helt ointresserad av mina elevers romantiska eskapader.
Det är lite allvarligare än så.
Lily Williams har sagt att hon är rädd för Jesse.
Och han körde nästan över nån.
Vakterna vill att campuspolisen griper honom för vårdslöshet-
- och disciplinnämnden kräver att han relegeras.
Du har flera administrativa problem som inte rör mig.
Jesse är en bra kille, men det kan finnas en mental störning i bilden.
- Skicka honom till läkare. - Vakterna försökte. Han vägrade.
Kan inte du få honom att skaffa hjälp?
- Jag känner honom inte! - Du känner honom bättre än du tror.
Minns du vårt sista år? En händelse inträffade-
- som involverade offentlig nakenhet och fontänen på North Quad.
Om det finns nån som kan få kontakt med killen så är det du.
- Förlåt att jag störde din lektion. - Kan du förklara varför?
Det är skrivet i stjärnorna. Venus och Saturnus konjunktion-
- inträffar en gång per årtusende. Alltså är Lily är min stora kärlek.
Lily verkar inte intresserad av att återuppta relationen.
Du har fel. Jag tror att nån påverkar henne och sprider lögner om mig.
Vem tror du gör nåt sånt?
Jag tror att hon ligger med en av lärarna.
Han är svartsjuk och vill förinta mig.
Därför gjorde jag en stor gest för att visa att jag är den rätte.
Dina tankar och din impulsivitet kan tyda på en mental åkomma.
- Du tror också att jag är galen. - Jag hade nåt liknande i din ålder.
Först efter en mycket offentlig kris sökte jag hjälp.
Prata med nån nu så behöver det inte gå så långt.
Du är emot mig, precis som alla andra. Ut ur mitt rum, för fan.
Han ägnar sig åt högriskbeteenden.
Han är grandios, paranoid. Alla är emot honom.
Han tror att Lily ligger med en lärare som förstör allt.
- Så han är bipolär eller schizofren. - Men läkemedel skulle väl hjälpa?
- Han kommer inte att ta dem. - Men vad ska jag göra då?
Du kan låta honom bli relegerad eller gripen av campuspolisen.
- Säg att det kommer ett "eller" nu. - Eller hoppas att han lugnar sig.
- Tror du att han är farlig? - Jag kan inte bestämma åt dig.
Men om jag hade relegerats när jag blev sjuk hade jag inte varit här nu.
Varför jag är arg? Isskulpturen liknar en flygande penis!
- Är det så svårt att göra en svan? - Ursäkta mig!
Jag ringer senare, Keith. Hej! Er assistent bad mig vänta.
- Jag är Kevin, Kates bröllopsfixare. - Och hur angår det mig?
Eftersom det är mitt jobb att ordna ett perfekt bröllop-
- måste jag berätta att hon oroar sig för ert klädval till den stora dagen.
Jag förstår henne. Min morfar ringde och vill ha tillbaka sin cardigan.
Jag bär väl inte den på bröllopet, din idiot.
Jag hoppas ändå att ni rakar er. Och vi bör prata om er skål.
- Min skål? - Till repetitionsmiddagen?
Inte? Kate skulle fråga er, men jag antar att hon glömde.
Vigselvimsig. Men det står här i agendan:
"20.47-20.52, dr Pierce. Kommentarer."
Ni talar i exakt fem minuter, helst komiskt...
Helst inte. Ta agendan och moderåden och försvinn härifrån.
- Hallå? - Om du inte gillar mina kläder...
...eller om du vill att jag håller tal på middagen, så kan du säga det.
Det vore fantastiskt om du höll ett tal.
Sociala tillställningar är inte din grej, så jag ville inte fråga.
Istället fick du din bröllopsfixare att göra skitjobbet?
Jag har ingen bröllopsfixare.
Jäklar...
Jag vet att bröllop är stressiga.
Jag tänker på att ställa in hela bröllopet.
Men oroa dig inte. Ha på dig vad du vill och gör som du vill.
Tack. Förlåt om jag störde dig.
- Men om du vill hålla tal... - Nej, det vill jag inte.
- Det går också bra, Daniel. - Jag måste lägga på nu.
- Vad handlade det om? - Daniel stressar över bröllopet.
Varför stressar han över vårt bröllop?
Frågan är väl snarare varför du är så himla lugn?
Jag kommer inte att slappna av förrän jag tar en drink på festen.
Vi ska dricka på vår fest.
Vill du att jag går till Goodwill imorgon, Doc?
Nej, jag väljer vilken jag ska ha på Kates bröllop.
- Okej... - Är det nåt fel på dem?
Inte om det var 1986.
Förlåt att min garderob inte möter din klädstandard.
Jag tycker... Jag är körd.
Oroa dig inte, jag tar hand om det. På lördag kommer du dit i stil.
Hemma hos Pierce.
Vad står på?
Kroppen återfanns för 39 minuter sen. Det var två elever...
- Vilken tragedi. - Har polisen några misstänkta?
En ung man med mentala problem får nobben av flickan han älskar-
-och hon får en kula i hjärtat?
Vi vet båda vad som har hänt. Och jag kunde ha stoppat det.
Vi måste höra från teknikerna först-
- men just nu riktas vårt intresse mot Jesse Branson.
Att köra sin hoj genom ett klassrum var dumt, men gör ingen till mördare.
Vi har sökt i hans korridor och på hans favoritplatser.
Hans telefon stängdes av strax efter mordet.
Om han är oskyldig bör han inte försvinna.
Campuspolisen ville gripa honom igår men ni bad dem vänta.
Då verkade det vara att överreagera på ett ogenomtänkt upptåg.
- Jag hade tydligen fel. - Ha inte dåligt samvete.
Det är alltid lätt att vara efterklok.
Om ni får reda på var Jesse befinner sig underrättar ni mig.
- Jag måste ringa Lilys föräldrar. - Har inte polisen gjort det?
Jo, men jag måste be om ursäkt och sen förklara för dem-
- hur universitetet och allra mest jag inte kunde skydda deras dotter.
- Sen går jag och ber om avsked. - Innan du kastar dig på svärdet...
Om jag hade överlämnat Jesse till polisen skulle flickan vara vid liv!
Chicago ligger i topp gällande mord.
Det kanske var ett rån som spårade ur.
Eller en kula från en förbipasserande bil.
Innan du begår rituellt självmord bör vi ta reda på om Jesse är mördaren.
Det är synd att lämna den här, men följ upp den så väl som du...
Hej! Var är Kate?
Hon pratar med agenten som tar hennes fall när vi är borta.
- Nån har mördats på universitetet. - Nej, nej!
Vi ska ju gifta oss om två dagar!
Vi har massor att göra, så Kate kan inte leka campuspolis med dig.
Låt dem ta hand om det.
- Kate kan nog fatta egna beslut. - Hon kan inte säga nej till dig.
Då var jag klar. Daniel! Vad står på?
Goda nyheter! Daniel har ändrat sig.
Han ville berätta att han ska hålla tal på middagen. Eller hur?
Bra, du är hemma. Jag har massor av kostymer som du måste prova.
- Och några vassa slipsar. - Jag behöver din hjälp med fallet.
Menar du? Schyst! Jag menar, det som hände Lily är jättehemskt.
- Jag hjälper till. Vad tror FBI? - De tror ingenting.
- Har du inte pratat med Kate? - Jag skulle aldrig störa henne nu!
Gå till förvaltningen och ge mig allt du hittar om Jesse och Lily.
Vänner, betyg, rumskamrater, ämnen...
Du avskyr intrång i privatlivet, men ber mig gräva i deras?
Och kolla deras Bookface-grejer.
Okej, jag är på. Jag är Tubbs och du är Crockett.
- Tjena. - DJ? Vad gör du här?
- Jag spelar en serenad för Natalie. - Vad?
Hon är inte här. Hon är i Michigan.
Hon måste skriva uppsats och kunde inte komma. Otur, va?
Jag ville spela nåt på telefon för att muntra upp henne.
Du börjar få symptom.
Natalie... Hon existerar inte.
Hon är en hallucination, och du med. Varför pratar jag med dig?
Vi existerar. Jag kan visa platsen där jag sa att jag älskar henne.
Platsen där...
Lewicki! Hämta bilen.
Jesse? Det är dr Pierce. Gör inget överilat.
Vad snackar du om? Och hur kunde du hitta mig?
Du nämnde i mitt klassrum att du brukade komma hit med Lily...
- ...för att planera framtiden. - Det känns inte verkligt.
Vad sanningen än är kan du berätta för mig och jag hjälper dig.
- Det var inte jag. - Varför flydde du då?
Jag flydde inte. Jag kom hit inatt för att se himlen och rensa tankarna.
Sen såg jag alla twittra om att polisen letade efter mig.
Till och med de som ska vara mina vänner tror att det var jag.
Jag såg polisbilarna och blev rädd. Jag stängde av telefonen och sov här.
Jag skaffar dig en advokat. Du kan anmäla dig hos polisen.
Nej, polisen kommer att lägga ord i min mun och misshandla mig!
Jesse, Jesse... Ta ett djupt andetag.
Du kanske inte behöver prata med polisen än.
- Hej, Jesse! Jag är dr Newsome. - Hej.
- Hur känner du dig? - Vet inte. Ganska körd.
- Jag menar deprimerad. - Har du tänkt på att skada dig själv?
Du kan berätta öppenhjärtigt för dr Newsome. Säg det du sa till mig.
Ja, det var därför jag gick upp på taket. För att hoppa.
Sätt dig ner, så pratar jag lite med dr Pierce.
- Du har handlett honom. - Verkligen inte...
Jo, men han förnekar att han är sjuk. Det var för att få hjälp.
Du använder inte mitt sjukhus för att gömma en mordmisstänkt.
Han kanske är oskyldig. Men om du får honom att inse att han är sjuk-
- och behöver medicin så får han en chans.
- Då är han klartänkt vid förhöret. - Om han är skyldig då?
Då har han en diagnos som man tar hänsyn till när man dömer honom.
Jag tar in honom för observation i ett dygn. Men det är allt.
Jag är ledsen, men hon sa att det var brådskande.
Ni blev sedd när ni lämnade campus med Jesse Branson. Var är han?
- Hubbard Memorial, psykavdelningen. - Där jag inte kommer åt honom.
Imorse tyckte jag synd om er och er kompis dekanen.
Men ni sopar ett mord under mattan för att rädda er själva.
Jesse skulle inte bli intagen om han inte var akut mentalsjuk.
Ni är smart, men om jag inte får förhöra honom verkar han skyldig.
Så fråga er själv om ni hjälper honom eller gör saker och ting värre.
Förlåt, jag skulle ha ringt, men jag behöver din hjälp.
Jag sa att killen var ofarlig och nu tror polisen att han dödade flickan.
Du har mycket nu, men om jag bara fick diskutera det med dig...
- Andas. Berätta, så reder vi ut det. - Vad ska redas ut?
Ett mord på CLMU. Jag åker dit med Daniel.
Ska inte du på spa med dina tärnor?
De är inga tärnor. De är mina yngre kusiner-
- som vill gå på bröllopet för att få klä upp sig.
Oroa dig inte, jag hinner till middagen.
- När såg du Lily för sista gången? - Samma kväll som hon dog.
Jag bad henne gå med på fest, men hon sa att hon måste plugga.
Jag gick hemåt vid 23-tiden och fick syn på henne och nån annan tjej.
- Nån du kände igen? - Nej. Tyvärr.
- Kan du beskriva henne? - Hon var rödhårig.
Jag blev inte förvånad över att hon inte pluggade.
Varför säger du så?
Senaste månaderna sa hon jämt att hon skulle plugga, men gjorde annat.
- Vad tror du att hon gjorde? - Jag tänkte att hon hade en ny kille.
Kunde det ha varit en av hennes lärare?
- Det låter mycket möjligt. - Varför det?
Lily betedde sig konstigt, som om hon bar på en stor hemlighet.
Förra veckan kom jag in när hon var på Skype.
Hon stängde genast datorn och sa att jag spionerade på henne.
Du är skyldig mig två biljetter till en Bulls-match.
Det var priset för att få se tjejens sms-
- utan ett FBI-nummer eller en fullmakt.
Kalla det en bröllopspresent, Fleckner.
Jag brukar inte ge sånt här i present. Snacka om barnförbjudet.
- Lily "sextade" mycket, med foton. - Vem skickar hon dem till?
Det är en kontanttelefon. Går inte att spåra.
- Några foton på den okände mannen? - Bara nakenfoton skickade till honom.
- Jävlar! - Eller hur? Jag skulle göra henne.
Inte den döda flickan. Jag vet var det fotot togs.
Känner du igen det här?
- Det är Lily Williams. - Inte flickan - kontoret.
Det är ditt. Har du nån förklaring?
Ingen aning! Det kanske är photoshoppat.
Eller så bröt sig nån in och tog nakenbilder på mitt skrivbord...
- Eller så låg du med henne. - Tror du verkligen det om mig?
- Du är en riktig Casanova. - Jag ligger inte med elever.
Jag sa bara till dig att Jesse trodde att hon låg med en lärare.
Nu säger du att jag inte bara låg med en elev, utan mördade henne också?
Nej, självklart... Jag vill bara få fram sanningen, Paul.
Bra. Lyssna då mycket noga.
Jag låg inte med Lily Williams och jag mördade henne inte.
Hon var här med nån. Vem har nyckeln förutom du?
Campuspolisen...
Professor Gardner.
Dr Pierce! Vad kan jag göra för neurovetenskapliga fakulteten?
Det här är en brottsutredning. FBI-agent Moretti.
Kan ni bekräfta att ni lånade nycklarna till dekan Hayleys kontor?
Just det. Mitt kontor målades om och jag behövde en plats för elevmöten.
Menar ni knulla dem på Haleys skrivbord?
Lily var vuxen. Det är inget brott.
- Det är ett svårt etikbrott. - Jag hade inte planerat det.
Men hon var så vacker. På insidan såväl som utsidan.
Sen säger ni väl att det bara blev så och att ålder endast är en siffra.
Ni kan inte påstå att ni aldrig haft en elev som gjorde er lite knäsvag.
Var befann ni er i onsdags kväll?
På elevsymfonin. Med min hustru.
När fick ni reda på att Lily hade blivit mördad?
När vi lämnade konserten. Det kändes fruktansvärt.
Inte så fruktansvärt att ni ville berätta för polisen.
Hon var död. Och alla visste att det var den galna killen som gjorde det.
- Jag kunde inte hjälpa polisen! - Hjälpa polisen? Med vad?
Det handlar om eleven som blev mördad.
Så hemskt. Hon var i Cressidas ålder. Stackars föräldrar.
Mrs Gardner, när fick ni reda på att Lily var skjuten?
När vi kom ut från konserthallen.
Jag är ledsen att jag inte kunde hjälpa er mer.
Hustrun kan ljuga för att rädda honom eller så dödade hon själv Lily.
Och sen planerade de vad de skulle säga om polisen kom?
- Campuspolisen tittar nog på allt. - Vänta, vad nu? Campuspolisen?
Det här är inte mitt fall. Jag har ingen rätt att blanda mig i det.
Du måste hjälpa mig knäcka Gardners alibi.
Jag märker att fallet är viktigt för dig, men jag gifter mig imorgon.
Middagen är om en timme. Ledsen, men jag kan inte lösa fallet.
Gardner eller hans fru mördade henne.
Jag tänker samarbeta med campus- polisen för att rentvå ditt namn.
Det jag säger är... att du inte behöver säga upp dig. Inte än.
Jag trodde att du skulle be om ursäkt för att du kallade mig mördare.
Jag gick bara dit bevisen ledde mig.
Du får ju medge att det var en logisk slutsats att...
Att jag satte på en 19-åring?
Förlåt mig, Paul. Jag har stressat lite för mycket.
- Jag måste lösa fallet utan Kate. - Det måste kännas tungt.
Det är ju frustrerande att inte ha tillgång till FBI: s resurser.
Eller kommer stressen av att Kates giftermål kan förändra er relation?
Kate kanske inte vill umgås lika mycket när hon har gift sig.
- DJ? Vad gör du? - Syns inte det?
Du fångar stjärnor som faller.
- Häftigt att du kan se dem. - Du ska göra ett halsband åt Natalie.
Visst låter det bra? Natalie gillar smycken - hon kommer att älska det.
Hon kommer inte att älska det, för hon finns inte.
- Vad du tjatar. Hon är min flickvän. - Jag fattar, ni är förälskade.
Men ibland är det man tror är kärlek bara en osund fix idé.
- Vilken glädjedödare du är. - Se på mig.
Gå inte genom livet förälskad i nån som inte finns.
Du är till och med knasigare än jag är.
Du försöker befria din hallucination från villfarelser.
Vet du vad? Du borde också göra ett halsband. Åt Kate.
- Varför i hela världen då? - För att du älskar henne.
- Lika mycket som jag älskar Natalie. - Stopp nu, det är...
Du måste agera nu. Stjärnorna är borta imorgon, och Kate med.
Kvällen före bröllopet brukar man vara i kyrkan och repetera.
Men Donnie och Kate behöver inte repetera - de har redan varit gifta.
De kan inte ställa till det ännu mer den här gången.
- Katie, jag älskar dig. - Jag älskar dig, pappa.
Oroa dig inte. Andra gången gillt.
Nu vill jag lämna över micken till vem som helst...
Till Kates mentor, vän och medbrottsling.
Läraren som hon var kär i på college.
Dr Pierce ska själv säga några ord.
Du glömde, eller hur?
Du släpade med Kate över hela stan när hon kunde ha varit på spa.
Men du kunde inte lägga fem minuter på att skriva ett tal.
Kör hårt, kompis. Du kan det här.
Ser du stjärnan i det blå?
Allt du önskar kan du få.
Om ditt hjärta har begärt.
Vad du har kärt.
Stjärnan har en sällsam makt.
Och när du din önskan sagt.
Från en silverstråle klar.
Får du ditt svar.
Binder du en önskekrans.
Får du allt vad vackrast fanns.
När du möter aftonstjärnans.
Klara glans.
Det var jättefint, Doc! Snyggt jobbat!
Tack.
Jag trodde att det skulle bli en katastrof.
Då har jag ändå sett bridezillas, fulla präster, snyltgäster...
- Jag struntar i dina problem. - Ett är ditt. Hon är inte bjuden.
- Tasha? Vad i helvete? - Ska du inte ta itu med henne?
Ska de inte gifta sig i S: t Stephens?
Nej, de gifter sig i S: t Keverne's. Har du inte läst din inbjudan?
- Kate vill ha ditt brownierecept. - Det kommer hon att behöva.
Vad gör du här?
Jag var i närheten och kände för att ta en drink.
Jag blev så förvånad när jag såg Donnie.
Och du såg inte skylten där det står "Stängt för privat fest".
Donnie drog en gräns, men du har överskridit den.
- Du ska nog gå härifrån. - Okej, jag ska gå.
Hon tar dåliga beslut beträffande män.
Pappan rymde med en ung flicka-
- och du vet vad pappaproblem gör med en flickas sinne.
Pappaproblem? Du vet ingenting om Tashas barndom.
Jag pratar om den lilla rödhåriga tjejen, vad hon nu heter.
- En timme i ugnen på 175 grader? - Jag vet vem mördaren är. Kom med!
- Det går inte. - Du åker på bröllopsresa imorgon.
Men vi kan få en bekännelse nu!
- Låt mig hämta min kappa. - Kan du ge oss en stund?
Varje gång jag vänder mig om har du nåt viktigare för dig än bröllopet.
Och nu ska du sticka mitt under repetitionsmiddagen?
Jag vet, det är jättetaskigt och jag skäms fruktansvärt.
Men en flicka blev mördad. Jag måste göra nåt.
Jag är tillbaka så snart jag kan. Jag lovar.
Du var på universitetets gård häromkvällen.
- Med Lily Williams. - Vad? Nej, det var inte jag.
Lilys rumskompis identifierade dig från ditt körkortsfoto.
När förstod du att din far och Lily hade ett förhållande?
I förra veckan gick jag till hans kontor och hon var där.
De kysstes. Jag hade tänkt berätta för mamma, men jag kunde inte.
Hon älskar verkligen pappa. Men jag kunde inte låtsas som ingenting.
Så du sökte upp Lily.
Jag väntade utanför hennes hus och följde efter henne.
- Du förstör min familj. - Du är för ung för att förstå.
Jag bönföll henne att lämna pappa ifred.
Men hon sa att pappa planerade att lämna mamma för hennes skull.
Och att det skulle bli jobbigt, men att vi kunde vara vänner.
Trodde hon att hon skulle bli min styvmor? Hon måste ta mig på allvar.
Det var därför du tog med pistolen.
Mamma köpte den förra året när det var flera inbrott i grannskapet.
Jag tog den från hennes nattduksbord.
Håll dig borta från min pappa, annars... Hör du vad jag säger?
Jag visste inte ens att pistolen var laddad.
Jag ville bara skrämma bort henne från min familj. Jag är så ledsen.
- Vad gör ni här? - Pappa, jag menade det inte.
Men jag ville inte att du skulle lämna oss. Förlåt mig.
- Nej... - Förlåt mig.
Herregud. Herregud, nej.
Professor Gardners dotter. Det var tungt.
Tack för att du bevisade att jag var oskyldig.
- Får jag gå nu? - Ja, jag har skrivit ut dig.
Jag hade hoppats att du skulle fortsätta få behandling.
Ring mig om du behöver prata, men du kommer nog att klara dig fint.
Tack, båda två.
Hur kan du bara släppa honom? Nu har han chansen att få hjälp.
Men jag håller inte med om din diagnos.
- Vilken diagnos ställer du då? - Brustet hjärta.
Han var kär. Men det klassas inte som en mentalsjukdom.
- Snygg kostym. En rakning, kanske? - Håll truten. Inte du, Lewicki.
- Tog du med halsbandet? - Nej, för det finns inget.
- Mår du bra? - Tyst, jag mår bra!
Du mår inte bra. Skärp dig nu.
När du var jag hade du stake. Du älskar Kate.
Du kan inte låta henne gifta sig utan att säga hur du känner.
Lyssna inte. Det är Kates stora dag, så förstör den inte.
Caroline hade rätt. För dig är kärlek en sinnessjukdom du kämpar emot.
Kärlek känns galet och farligt, men det är värt det.
Låt den inte glida dig ur händerna. Gör nåt.
- Vart ska du? - Jag ska gå och prata med Kate!
Våga inte, Daniel Pierce!
Tasha? Du ska inte vara här, det vet du.
Jag ville ge Donnie en present.
- Har du gråtit? - Nej, jag har allergi.
Du är inte här för gåvans skull, utan för att du har känslor för honom.
Donnie fällde din förövare. Det är naturligt att vara tacksam.
Men jag tror att du förväxlar tacksamhet med nåt annat - kärlek.
Ibland är det vi tror är kärlek bara en osund fix idé.
Du har rätt. Jag borde inte ha kommit.
Kom, nu går vi in.
Gå före, jag kommer strax. Daniel!
Kom med upp innan nån ser klänningen.
Flickorna driver mig till vansinne. Vad skönt att se en normal människa.
Nåja, inte normal. Du vet vad jag menar.
Jag kommer att vara så lättad när all denna dramatik är över.
- Pynt och fix och hår och smink. - Det var det värt. Du är så vacker.
Tack, Daniel. Vad gjorde du där ute, förresten?
Jo, det...
Jag ville berätta en sak.
- Mår du bra? - Ja, jag...
- Vad ville du berätta? - Jag ville säga...
Jag...
Det gör mig lycklig att se dig så lycklig.
Jag... Vi ses där ute.
Katie, stumpan. Det är dags.
FÖRLÅT, MEN JAG KAN INTE. SNÄLLA, LETA INTE EFTER MIG.
Fortsättning följer...
Text: S. C. Gustafsson www.sdimedia.com