Forestill deg deg selv om 20 år.
Bor du med barndomskjæresten, 2,4 barn bak et hvitt gjerde?
Blir du neste internettmilliardær, eller sover du i et smug?
Når dere tenker på dere selv -
- aktiviseres et spesielt område av prefrontal cortex.
Men når noen av dere tenker på den dere vil være om 20 år -
- reagerer hjernen som når dere tenker på en annen.
Det kan være et problem, for tenker man på seg selv som en annen -
- kjøper man ikke forsikring eller sparer til pensjon.
Hvem gidder der?
Blås i studiene. Bli oppe hele natta, ta noen drinker til.
Leksa er ikke ditt problem, men ditt framtidige jegs. La han ordne det.
Noen turgåere i Libertyville fant et gammelt lik i skogen i går.
De har identifisert det ut fra tannlegejournalene.
Spesialagent Anne-Marie Bishop.
Savnet i fem år. Hun begynte i Chicago da jeg dro til D.C.
Du jobber ikke for dem lenger, men husker du henne?
Ja, jeg møtte henne på avskjedsfesten din.
Dr. Pierce, møt spesialagent Bishop. Hun blir din nye kontaktperson her.
Jeg har hørt mye om deg, dr. Pierce. Jeg gleder meg.
Jeg er bare villig til å jobbe med én her, og det er ikke deg.
- Du kan bruke den i Washington. - "En kjøtteters guide til D.C."
De antok at agent Bishop ble kidnappet av Larry Ulrich -
- en langer som hun jobbet for å felle.
Han ble dømt for narkotikalovbrudd, men ble aldri tatt for kidnappingen.
Rettslegene fant hårsekker. De har bedt om å få prøvene raskt.
Men da jeg gikk gjennom Bishops sakspapirer, fant jeg denne.
"Ring dr. Pierce om Lindsay."
Ringte hun deg angående saken hun jobbet med?
Beklager, Kate. Jeg kan ikke hjelpe deg.
Så du kjenner ikke Lindsay og vet ikke hvorfor Bishop skulle ringe?
Jeg beklager. Jeg har mye å gjøre.
- Er alt bra med deg, Daniel? - Ja, alt er bra. Jeg er bare..
Unnskyld at jeg forstyrret.
- Hei. - Daniel, du kom.
Jeg fikk beskjeden. Jeg trodde ikke du sluttet så snart.
De vil bruke meg i D.C. så fort som mulig, så...
Jeg vil bare si ha det og lykke til.
La oss skåle for Kate Moretti, framtidig leder av byrået.
- Kom nå, Phil. - Ja, du blir neste J. Edgar.
Natalie. Natalie? Natalie?
- Hva er det? - Jeg må prate med Natalie.
- Kommer hun ikke når du vil? - Ikke siden jeg sendte henne bort.
- Jeg forstår ikke. - Ikke jeg heller.
Men tosken Rosenthal overbeviste meg om å fortsette uten henne.
Jeg ba henne om å forsvinne og har ikke sett henne siden.
- Handler det om agent Bishop? - Hva vet du om henne?
Jeg så på nyhetene at de har funnet liket.
Da du kom til Rexford, maste du om at hun var kidnappet.
Du er nestemann på lista til den som gjorde det.
- Dr. Rosenthal! Dr. Rosenthal! - Jeg kan ikke bli.
- Vi trenger deg her. - Han dreper alle for å ta meg.
Hva er det? Nei! Ikke ei nål.
Jeg hadde tvangstanker på Rexford, Lewicki, det vet du.
Kanskje du bør snakke med dr. Rosenthal.
Han hjalp deg med å bearbeide det sist. Vi kan gå til han i morgen.
Jeg hater å være i dette fengslet. Vi kan møte han på kontoret.
Du sa ja til å møte han, og det er nå han har tid.
- Slapp av. Jeg henter litt te. - Ja vel.
Være sosial? Kanskje jeg ikke vil være sosial.
I et rom med andre folk. Hva skal jeg snakke med dem om?
Mr. Johnson, det er middag.
Dør dere av å servere frisk frukt til en forandring?
Cantaloupe eller grapefrukt?
Dr. Pierce, det er imot reglementet, men kan du signere denne?
- Har du lest den? - Ja. Jeg studerte psykologi.
- Og nå tømmer du bekken. - Jeg var blakk. Men jeg skal tilbake.
Jeg kjenner deg. Du er en av nazistene som bandt meg i senga.
Jeg signerer ikke boka di. Kom deg ut.
Det er et grønnsaksmarked hver tirsdag der bussen stopper.
Alt er økologisk. Jeg kan godt kjøpe med noe til deg.
- Hva heter du? - Max. Max Lewicki.
- Pisspreik. - Nei, foreldrene mine er fra Polen.
Ta med økologisk frukt, Max Lewicki, så skal jeg vurdere å signere boka.
- Det begynner igjen. - Hva?
Saken. Saken jeg aldri løste.
Den som drev meg hit til galehuset.
De har funnet agent Bishops lik. Kate ba meg om hjelp.
- Hva sa du? - Jeg sa nei. Men...
Hva om obduksjonsrapporten viser at hun døde som de andre?
Daniel, vi har jobbet sammen i fem år.
Du føler at det å jobbe med sakene hjelper deg med å konsentrere deg.
Men denne saken er farlig for deg.
Fortsetter du med dette kan du bryte sammen igjen-
- og ende opp på lukket avdeling, ikke på kontoret.
Du har rett. Du har rett.
Jeg må holde meg unna den.
- Daniel, hva er det? - Kate, jeg må hjelpe deg med saken.
Jeg ville ikke rågi mer da du dro til D.C.
Jeg underviste late middelklassebarn i nevrovitenskap.
Noen måneder senere kom agent Bishop.
Dr. Pierce, kan jeg låne deg en time?
- Forstår du ikke at jeg har sluttet? - Du må snakke med vitnet i en sak.
Jeg har fullt opp med å tørke av tavla.
Vitnet har bipolar lidelse. Du er svak for sinnslidelser.
Justin Briggs. Datanerd, tidligere heroinmisbruker.
Han administrerte systemet for et nettbasert nakomarked.
- Narkotikaens Amazon.com. - Jeg vet ikke hva det er.
Justin inngikk en avtale. Ga bevis mot å få behandling.
Men da rettssaken begynte, var han forsvunnet.
De lette i tre dager, og uten stjernevitnet-
- ble saken avvist og langeren gikk fri.
I morges lå Justin og sov på en benk i Columbus Park.
Han sa at han ble kidnappet og holdt fanget og pumpet full av heroin.
Stjernevitnet fikk nok et tilbakefall.
AUSA tror han finner på det. Nå blir han siktet for alt.
Men jeg tror langeren betalte noen for å kidnappe Justin-
- så de kunne holde han fanget så han ikke kunne vitne.
Eller så hadde han et sammenbrudd. Skjer ikke det når man er bipolar?
Snakker du ikke med han, havner han i fengsel uten å få hjelp.
Så jeg dro for å snakke med han.
Jeg gikk ut for å kjøpe røyk.
Da tar noen tak i meg bakfra. De la noe over munnen min.
Så sitter jeg bundet til en stol med en mann foran meg.
- Hvordan så han ut? - Det er veldig uklart.
Jeg mistet brillene da han tok meg. FBI-damen lånte meg disse.
- Du testet positivt for heroin. - Ja, men han var ekte.
Han ga meg nye skudd hele tida. Hver gang spurte han meg om noe.
- Hva slags spørsmål? - Som om han avhørte meg.
Det var ikke små doser han ga. Det var ekte vare.
Jeg latet som at jeg besvimte. Jeg stakk da han gikk fra meg.
Det neste jeg vet er at politiet fant meg på en benk.
Det liknet ikke en psykose, så jeg sa at Justin ble bortført.
Men jeg trodde ikke det hadde noe med langeren og rettssaken å gjøre.
Hvorfor skulle en langer kidnappe? Hvorfor ikke drepe han?
Kanskje langeren likte Justin. Han hadde tjent mye penger.
Det samme sa Bishop.
- Hvem kidnappet da Justin? - Jeg vet ikke. Vi må finne ut det.
Så det er din faglige vurdering at Justin snakker sant om bortføringen?
- Tusen takk, dr. Pierce. - Var det alt?
- Jeg ba bare om en time. - Men nå må du la meg løse det.
- Jeg vil ikke leke Mulder og Scully. - Leke hva?
Senere leste jeg om flere overdoser. Folk døde med nåla i armen.
Nålene inneholdt rester av farmasøytisk heroin.
Ifølge avisene var flere av de døde førstegangsbrukere.
Akkurat som Justin forsvant de noen dager før de ble funnet.
Så jeg begynte å grave selv og snakket med familiene.
Det viste seg at mange av ofrene hadde alvorlige psykiske sykdommer.
Bipolar, borderline personlighet, schizofreni. Jeg sa det til Bishop.
- En seriemorder? - Han ga dem heroin og avhørte dem.
- Hvorfor? - Han liker å snakke med ofrene først.
Det er et perfekt drap. Å etterlate likene med sprøyter i armene.
Politiet tror bare at de tok en overdose.
- Hva skal jeg gjøre? - Rettslegen ringer ikke.
Spør hvor mange overdosesaker det handler om.
- Finner vi mønsteret, tar vi han. - Jeg vet ikke, det er tynt.
Tenk om jeg har rett. Vil du ha disse dødsfallene på samvittigheten?
Ei uke senere ringte Bishop endelig tilbake.
Det er Bishop. Jeg tror du har rett i teorien din.
Møt meg på kontoret i morgen tidlig, så snakker vi om det.
- Men hun kom aldri. - Fordi hun ble bortført.
Morderen så at Bishop var på sporet og tok henne og bevisene.
Jeg sa det til sjefen. Han nektet å høre.
Jeg kjenner ikke til en seriemorder. Bishop hadde nok med Ulrich-saken.
Beklager, men jeg må oppdatere pressen.
Takk for at dere kom. FBI-agent Anne-Marie Bishop ble bortført i går.
Vi gir én million dollar til den som kan få henne trygt tilbake.
Agent Bishop ble drept av en seriemorder som tar psykisk syke.
Han gir dem en overdose heroin så drapene ser ut som...
Drapsmannen er ekte! Våkner ikke FBI, vil flere dø!
Jeg visste ikke at du jobbet med Bishop. Jeg kunne hjulpet deg.
- Jeg ringte. Du ringte aldri tilbake. - Gud.
Moretti. Dr. Pierce på linje tre.
Kathryn Rose Moretti i egen høye person.
Donnie Ryan. Du må ha tømt mange driksglass for å få den dressen.
Jeg er ikke bartender nå. Jeg jobber for Main Justice.
Men se på deg. Spesialagent på Washingtonkontoret.
- Moretti. Tar du telefonen? - Si at jeg ringer tilbake etterpå.
- Hva skal du i kveld? - Daniel, jeg... Unnskyld.
- Jeg glemte det. - Jeg vet at du hadde det travelt.
Og etter pressekonferansen ble jeg mer og mer paranoid.
Så drapsmannen den, visste han at han jeg også var på sporet av han.
Kunne han ta Bishop, kunne han ta meg også.
Daniel, du må tenke deg om. Kanskje det aldri var en seriemorder.
Kanskje Bishop ble tatt av langeren.
Vås. Hun ringte meg. Hun sa at jeg var på sporet av noe.
Kanskje du hallusinerte.
Det var ingen andre der. Du bør ikke bo alene.
Daniel! Er du der?
Daniel! Kom. Daniel, Daniel!
Daniel, stopp. Daniel, stopp. Det er meg. Det er Paul.
Ring etter en ambulanse.
Paul ble med til sykehuset. Legene ga meg masse anipsykotika.
Jeg kunne blitt der, men så ble det en plass ledig på Rexford.
Jeg var der i nesten seks måneder.
Var det da du sa at du tok et sabbatsår?
Ja. Det var historien Paul fant på for å skjule at jeg var på galehuset.
Det må ha vært forferdelig.
Men jeg kom i hvert fall over tvangstankene om en seriemorder.
Ja, helt til jeg kom og fikk deg til å gjenoppleve det.
Moretti. Ja.
Takk. Det var rettslegene.
- Bishop hadde farmasøytisk heroin. - Jeg hadde rett.
Nei, det kan ha vært langeren. Han hadde motiv. Bishop ga seg ikke.
Kate, jeg satte Bishop på sporet. Så døde hun av en overdose.
- Daniel, hvis du begynner igjen... - Ja, jeg kan bli sprø.
Men løser jeg den ikke, blir jeg i hvert fall sprø.
Jeg forstår ikke. Ble ikke agent Bishop drept av langeren?
Vi jobber ut fra en annen teori. Spurte hun deg om alle overdosene?
Hun ba om ei liste over overdoser i Cook County året før.
Hun var bare interessert i dem som hadde tatt heroin, ikke noe annet.
Het noen av dem Lindsay?
- Lindsay Hansen. 12. nov 2008. - Der har vi jenta vår.
Narkomane slutter aldri.
Vi trenger et skudd.
- Lista går bare fram til mai 2009. - Det var da Bishop ba om den.
- Hvor mange overdoser etter det? - Jeg vet ikke, men jeg kan sjekke.
- Kan vi få navnet på familien hennes? - Ja.
Vet du om dattera di noensinne hadde tatt heroin?
Nei. Jeg sa det til agent Bishop. Lindsay var livredd for nåler.
Mrs. Hansen, vi vet at Lindsay ble funnet 12. november 2008.
- Når så du henne sist? - Tre dager før.
Jeg kysset henne... farvel.
Og dro på jobb.
Nabodamen ringte til politiet fordi Lindsay ropte og knuste et vindu.
Politiet forsto at hun var syk. Hun trengte en ambulanse.
Men sykehuset hadde ingen ledige senger. Da jeg kom, var hun borte.
Hun ble satt på gata. Det skjer når det kuttes i budsjettene.
Folk som Lindsay har ingen steder å gå og ender ofte i fengsel.
- Vær så snill, Daniel. - Hva?
Husker du andre ting du og agent Bishop snakket om da hun var her?
Hun prøvde å finne ut hva som skjedde da Lindsay dro fra sykehuset.
Hun spurte om Lindsay hadde noen venner...
...som hun kunne dratt til, men jeg sa at...
Lindsay hadde ingen andre enn meg.
Vi må snakke med dem som ringte etter ambulansen. Og finne naboen.
Sjekk om noen på sykehuset husker å ha snakket med Lindsay.
- Dr. Swank. - Dr. Swank.
Professorvennen din har rett. Overdosene sluttet ikke i 2009.
Jeg fant tjue til som passer. Sterk heroin og ingen andre stoffer.
- Når skjedde det siste gang? - For en måned siden.
Hvit mann i et smug. En narkoman med sprøyta i armen.
- Noen vitner? - Ei gammel dame tok bilnummeret.
- Etterlyste du den? - Nei, dama var sprø.
Hun sa at bilen kom fra ingen steder. Hun kan ikke ha sett noe.
- Hvordan vet du det? - Hun var blind som ei flaggermus.
- Unnskyld, frue. - Ikke snik deg innpå folk.
- Unnskyld. Er du Stacia Clairborne? - Ja, de siste 73 årene.
- Agent Kate Moretti fra FBI. - Jeg er dr. Daniel Pierce.
Vi vil gjerne snakke med deg om liket som ble funnet bak huset ditt.
Jeg prøvde å fortelle polititosken hva jeg så, men han hørte ikke.
- Kan du se? - Når ikke alt freser forbi.
- Kan du se dette? - Se hva?
- Hva med nå? - Jeg leser ikke hender, unge mann.
- Du har akinetopsia. - Jeg vet ikke, men jeg klarer meg...
...fint med stokken min så ingen løper inn i meg.
Hun registrerer ikke noe i bevegelse. Står det stille, ser hun bra.
Kan du fortelle hva som skjedde den kvelden du så liket?
Jeg gikk ut med søpla da jeg hørte en bil.
Jeg blir nervøs av biler fordi jeg ikke ser når de kommer.
Plutselig kom det en gammel bil fra ingen steder.
Så var den borte, og da lå det et lik der.
Stemmer det at du så bilnummeret?
Kan du huske det?
NCC 1764.
Jeg ser ikke så godt, men hukommelsen er god.
- Din drittsekk. - Har vi en avtale?
- Seriemorderen er ekte, Josiah. - Du skulle jo ikke jobbe med saken.
Et øyenvitne så at et lik ble dumpet.
En heroinoverdose fra en bil. Nå er politiet på saken.
Hadde ikke du overbevist meg om at det var tull, kunne jeg reddet dem.
- Mener du at det er min feil? - Ja, og min, fordi jeg hørte på deg.
Daniel, hvis det er sant og han fortsatt dreper folk -
- beklager jeg hvis jeg har forhindret FBI i å ta han.
Men verken du eller jeg er ansvarlig for morderens handlinger.
Du kan kanskje tvette dine hender, men det kan ikke jeg.
Hvorfor kom du hit da? For å si at jeg tok feil?
Nei, jeg kom for å gi deg sparken.
Lewicki. Lewicki!
- Hva er det? - Det er noen der ute.
Det er ingen her.
Det skal nok gå bra. Det skal nok gå bra.
Det går bra. Det går bra, Daniel.
Bare ta medisinen, så ses vi på timen i neste uke.
- Jeg sørger for at han kommer. - Ikke vær barnevakt for meg.
Skal du ta bussen? Noen på passe på deg, Daniel.
Doc, så bra jeg fant deg. Her har du til du kommer på markedet.
Vil du ha en ny jobb?
Er alt som det skal være?
Jeg vet at jeg krever mye av deg, Max.
Du passer tidsplanen, finner obskure kassetter -
- går til verdens ende etter økologisk grapefrukt.
- Du må ikke... - Jo, jeg må det. Hør her...
Jeg vil bare si at jeg setter pris på det.
- Den er ikke økologisk. - Hva?
Grapefrukten. Jeg kjøpte den på Pic 'n save.
Kommersielt jordbruk, sikkert full av pesticider.
Hvor lenge har det lille bedraget ditt pågått?
- Ikke så lenge. Et par år. - Er du...?
Du klaget alltid på at den økologiske var bitter og myk.
Og den er mye billigere. Så jeg bare...
- Jeg åpner døra. - Glem det. Du har sparken.
En betjent så SUV-en på vei sørover. Den stakk av da han ville stoppe den.
- Ikke si at morderen slapp unna. - Han dyttet ut en dame i trafikken.
Hun var bundet. Politiet stoppet for ikke å kjøre på henne. Hun lever.
Jeg var på vei hjem fra klinikken da noen tok tak i meg bakfra.
Han la noe over munnen min så jeg ikke fikk puste.
Så ble alt svart.
Da jeg våknet, kunne jeg ikke se. Det var noe over meg.
Jeg visste at jeg var i en bil, og vi kjørte fort. Jeg trodde jeg ville dø.
Jeg tryglet han. "Slipp meg. Jeg skal ikke si det til noen."
Det går bra. Du er i sikkerhet nå.
Tasha, du var på vei hjem fra klinikken. Er du psykisk syk?
- Tror du jeg er gal? - Nei, vi tror ikke det.
- Tror dere ikke på meg? - Nei, men han tar psykisk syke.
Er han psykolog?
Mannen som tok meg sa at folk som meg er farlige.
At en gærning drepte den lille jenta hans.
Knivhogg henne til døde på lekeplassen sammen med tre andre.
Jeg sa at jeg aldri kunne gjort det.
Men han sa at han ikke kunne ta sjansen på det.
Han måtte drepe alle sammen.
Arthur Ross Johnson grillet naboens katt da han var ti år gammel.
Han har dratt inn og ut av fengsel.
Til han knivstakk noen førsteklassinger på en skolegård.
Jeg husker det. Sju skadde, tre døde.
En av dem var Allison Duxbury på seks år.
Under rettssaken kom faren, Ted, til tinghuset og...
Arthur Ross Johnson! Jeg skal drepe deg!
Jeg skal drepe deg for det du gjorde mot jenta mi, di gærne drittsekk!
Han drepte aldri datteras morder, men...
Men dere tror han finner andre psykisk syke og dreper dem?
Skolegårdsdrapene passer til det morderen fortalte kvinnen i bilen.
Jeg ordner en arrestordre.
Så han har drept en hel masse gærninger.
Han gjør visst folk en tjeneste.
- Har du ryddet opp på gatene? - Bare det hadde vært meg.
Mr. Duxbury, det som skjedde var en tragedie. Jeg forstår at du er sint.
- Har du barn, Mr. Ryan? - Nei, ikke ennå.
Når du får det og den lille engelen din blir knivstukket av en gærning -
-da forstår du sinnet mitt.
Columbine, Virginia Tech, Sandy Hook?
Det er mange døde barn, drept av gærninger som burde vært låst inne.
Sånn som Arthur Ross Johnson, som drepte dattera di, er låst inne?
Han hygger seg på Jerseyville Psych med tre varme måltid og kabel-TV.
- Ja. Jeg er glad noen tør si noe. - Og det er deg.
Vi fant tre kg farmasøytisk heroin bak varmtvannsberederen din.
Jeg vil ha en advokat.
Bra jobbet, kompis.
- Virker det ikke litt for lett? - Mordere gjør også feil.
Han hater psykisk syke. Han ville slått dem med en murstein.
- Hvorfor heroin så folk blir glade? - Vi fant stoffene.
Ja, og det... Hva med det?
Hvor får en fyr som han tak i farmasøytisk narkotika?
Sikkert på en narkoside på nettet. Stenger vi en, kommer det en ny.
- Men hva med bilen? - Han har kvittet seg med den.
Kanskje morderen gir Duxbury skylden. Han er et perfekt offer.
Hva sier du? At Tasha løy?
Nei, jeg vet ikke. Kanskje han ga feil informasjon.
Jeg sier bare at han vi er ute etter er en veldig intelligent mann.
- Mye smartere enn deg. - Ti stille. Ikke du, Kate.
- Er alt i orden? - Ser det sånn ut?
Jeg er sprø. Noen bør låse meg inne før jeg skader noen.
- Kom deg bort fra meg. - Daniel, du må hjem nå.
Du har ingen der. Lewicki er ubrukelig og Natalie er borte.
- Du må gå til Rosenthal. - Rosenthal kan dra til helvete!
Kom nå. Nå går vi.
Bare sånn slipper du å bli som meg.
- Daniel? Hei. - Du har rett.
Jeg må gå til legen.
Jeg er glad du kom tilbake, Daniel. Du kommer. Det er et godt tegn.
- Hva har skjedd siden sist? - Alt står her.
Seriemorderen tok Tasha Ogden. Da politiet så bilen, stakk han av.
Tasha visste nok om kidnapperen til at vi kunne identifisere...
- ...Ted Duxbury. - Det er gode nyheter.
Det er bare ett problem. Ted Duxbury er ikke morderen.
Daniel, du girer deg opp. Du sa at bevisene peker mot han.
Ja, du må høre på meg. Ok?
Drapsmannen er genial.
Han er så genial at han kunne drepe folk i årevis.
Alle trodde at drapene var uheldige overdoser.
Han er diskré. Han er diskré.
Hvorfor skulle han kidnappe kvinnen like etter at Bishop ble funnet?
Han burde ligget lavt en stund.
Kanskje han ikke kan motstå å drepe.
På samme måte som du må etterforske saker som er løst.
Gjerningsmannen ville at vi skulle finne Duxbury. Ser du ikke det?
Daniel, jeg kan lite om politisaker -
-men det du sier høres søkt ut.
Gjerningsmannen trengte en med motiv, og det hadde Duxbury.
Angrepet på dattera på lekeplassen var en stor nyhet.
Og den ble enda større da han ville gjøre noe med det.
Da gjerningsmannen oppdaget at vi var ute etter SUV-en hans...
Det er ikke mulig. Vi har aldri sagt det til media.
Hvordan visste han det?
Han kan ikke ha visst det. Teorien din kan ikke være riktig.
- Jeg fortalte deg om SUV-en. - Daniel, hva er det du antyder?
Da stemmer alt. Jeg... Du...
Du gjorde alt du kunne for å overbevise meg om at det var fantasi.
Du sa at jeg aldri ville bli frisk hvis jeg ikke la det bak meg.
Du er seriemorderen.
Daniel, du forstår pasient-terapeut forholdet bedre enn noen.
Du projiserer følelsene dine for morderen over på meg.
Nei, du skal ikke overbevise meg. Du plantet heroin i Duxburys kjeller.
Så kidnappet du Tasha og fortalte løgner. Hun så deg aldri.
Så kjørte du rundt til politiet så det stjålne bilnummeret.
Så kastet du ut henne så hun kunne fortelle om Duxbury. En genial plan.
Bor det fem millioner i Chicago?
Hvor sannsynlig er det at morderen tilfeldigvis er terapeuten din?
Du har rett. Du har rett. Det kan ikke være tilfeldig.
Du så meg nok på nyhetene. Ja, du må ha blitt lettet-
- da FBI ga langeren skylden for at Bishop forsvant.
Men jeg var dum nok til å si at de tok feil. Han var en seriemorder.
Jeg lovte å finne han. Å finne deg.
Du så meg som en trussel, så du må ha lett etter meg.
Det var ikke vanskelig å finne ut hvem jeg var og hvor jeg jobbet.
Fulgte du etter meg som de andre og ventet på riktig øyeblikk?
Jeg passer til profilen. Du ville drepe meg.
Du ble ikke kidnappet, Daniel.
Nei. Du måtte ikke kidnappe meg. Jeg kom til deg.
Før du kunne gjøre noe, brøt jeg sammen.
De kjørte meg til nærmeste mottak på County General.
Det var ingen ledige senger, men plutselig var det en her.
Her på Rexford. Et sykehus der du har privilegier.
Og du sørget for at jeg ble din pasient.
Det høres ut som en genial plan. Men det er nå du ser tvangstankene.
Hvis jeg var denne personen, en seriemorder.
Hvorfor skulle jeg behandle deg? Hvorfor ikke bare drepe deg?
Jeg vet ikke. Kanskje jeg ikke var en trussel når du så hvor gal jeg var.
Kanskje du syntes det var utfordrende å bli kvitt tvangsforestillingen min.
Men jeg forstår ikke hvordan du, som har viet livet til psykisk syke -
- hater oss sånn at du vil drepe oss.
Du vet godt hvor overbelastet det psykiske helsevernet er.
Hvor lite penger som er satt av til kliniske forsøk.
Mange faller utenfor, og de lever ulykkelige liv.
Enkelte blir til og med voldelige.
Man kan hevde at det var til ofrenes beste.
Det var derfor du brukte heroin.
Det var barmhjertighetsdrap.
Daniel, jeg prøver å vise deg at det er en paranoid vrangforestilling.
Det du sier er en teori og hypotese. Du har ingenting som beviser det.
Du har rett. Jeg har ingen bevis ennå, men de finnes der ute.
Josiah, jeg skal finne ut hvor du kjøpte heroinen.
Eller knytte deg til SUV-en.
Det overrasker meg ikke om du har goder på County General også.
Kanskje du jobbet på psykiatrisk avdeling da Lindsay kom.
Men da du ikke hadde en seng og syntes synd på henne -
- fulgte du etter henne ut på gata og hjalp henne ut av elendigheten.
Jeg vedder på at det var det Bishop fant ut.
Jeg slutter aldri å lete, Josiah.
Og hvis du finner bevis? Hvem tror du de tror på?
Meg eller en schizofren?
Kate tror på meg. Du blir tatt for dette på den ene eller andre måten.
Behandlingen din gikk så bra.
Kode rød! Det er dr. Rosenthal. En pasient har angrepet meg.
Jeg mister blod. Skynd dere.
Vi har mye arbeid foran oss, Daniel. Du skal ingen steder på lenge.
- Opp med hendene. - Pasienten angrep meg.
Nei, han gjorde ikke det. Vi så alt.
Vi håpet at du ville tilstå, men dette var enda bedre.
- Jeg ville bare hjelpe deg, Daniel. - Jeg trenger visst en ny psykolog.
Agenter fra FBI ransaket huset til dr. Josiah Rosenthal.
Der fant de en loggbok over kidnappingene, avhørene-
-og drapene på 13 offer.
Basert på bevisene er dr. Rosenthal tiltalt for flere overlagte drap.
Dette setter endelig punktum-
- for ugjerningene til en av Chicagos verste seriemordere.
Agent Hess svarer på spørsmål. Takk.
Donnie?
- Shelby. - Ring meg.
En populær definisjon av galskap er å gjøre det samme igjen og igjen-
-og forvente et annet resultat.
Når du fråtser i is ser du resultatet når du stiller deg på vekta.
Når du henter en ny i fryseren, bør du huske det og motstå fristelsen.
Men du gjør ikke det. Hvorfor? Du kan ikke glemme lykkefølelsen.
Dopaminet som døyver nucleus accumbens, så du tar nærmeste skje.
Det er lett å gjenta tvangsmessig farlig atferd.
Det er tøft å bryte mønster.
Kan vi kjenne igjen symptomene?
Innrømme våre feil og bla om til et nytt nevrologisk kapittel?
Hvis fortida er prologen, er da manuset skrevet med vannfast blekk?
Kan vi lære av historien? Eller er vi dømt til å gjenta den?
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com