CHICAGO FEDERAL BANK
Jøss, $10 millioner. Jeg antar at du kjøper kaffen.
Kan du ikke vente?
Tre dager uten at det skjer noe her? Jeg trenger koffein.
- Greit. Svart, stor. - Skal bli.
- Kul maske. - Alle ned på gulvet! Alle ned!
- FBI! Slipp våpenet! - Det gjør dere, ellers dør ungen!
- Det er for høyt, mamma! - På gulvet, ellers dreper jeg ham!
Send dem over gulvet. Ned på gulvet nå. Ansiktet ned!
Hodet ned! Ikke rør dere! Ikke rør dere!
Du blir her, forstår du? Ikke rør deg.
Kassa, og reservekassa. Alt sammen. Ikke noe merket.
Opp med farta! Lukk den!
Gi meg bagen. Gi meg bagen!
- Bli der. Kom igjen, kom igjen. - Mamma!
- Ikke gjør ham noe! - Mamma!
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Mistenkte flykter nordover på Ogden i en grå Jeep Cherokee.
Han holder et barn som gissel, rundt 12 år.
- Hvor er sønnen min? - Beklager, men vi gjør alt vi kan.
Dillon er tilbakestående. Han vil ikke forstå at de kan skade ham.
Vi er kanskje heldige. Kassereren la i en GPS-pakke.
Vi kan spore ham da. Vi skal finne ham. Kom igjen.
Sånn, ja. Kom ned. Hendene høyt over hodet. Kom igjen, frue.
Alle kommer ned, én av gangen. Hendene over hodet.
Takk. Hendene over hodet. Kom igjen.
Dillon. Dillon, hvor er mannen som tok deg med ut av banken?
Han ba meg gå på bussen. Så kjørte han bort kjempefort.
- Gjorde han deg noe? - Nei, han var snill og ga meg dette.
Hjernen lagrer minner på ulike måter.
Korttidsminner, som hvor nøkkelen er, navnet på jenta du traff i går -
- styres av hippocampus. Men de blir ikke der.
De sparkes ut av cortex og blir sterkere eller svakere alt etter som.
Dveler du ved et minne, aktiveres nevroner og minnet blir sterkere.
Men ignoreres et minne for lenge, kan det bli borte for godt.
På tide å avslutte, Doc. Du har besøk.
Det var alt for i dag. Labrapporter leveres Mr. Lewicki innen fredag.
Avbryt oss etter 10 minutter. Du får finne på en eller annen årsak.
- Hallo, pappa. - Daniel.
Wendy og jeg flyttet inn i en leilighet for noen uker siden.
- Du får huset. Du må signere her. - Jeg har alt et sted å bo.
Et sted du har råd til på lærerlønn.
Ja. Og jeg trenger ikke et sted stort nok til å huse von Trapp-familien.
Daniel, dette er en gave. Svelg stoltheten og ta imot.
Vi har ikke hatt kontakt på 20 år, og du kommer hit og fornærmer meg?
Melodramaet... Det har du etter din mor.
- Er det for å unngå skatt? - Jeg burde dødd, så du arvet det.
Det ville vært mye enklere.
Doktor Pierce? Agent Moretti trenger deg på FBI så snart som mulig.
Vet du hva, pappa? Behold huset ditt. Jeg vil ikke ha det.
- Du var tidlig, men det var fint. - Kate vil virkelig snakke med deg.
Han har ranet seks banker på ni uker og fått med seg nesten 700000.
Vi har sett på typen banker og valgt ut fem steder.
To agenter på hvert sted. I morges tok Dalton og jeg ham nesten.
- Bare to? Innsparinger? - Det var nok, men en gutt ble tatt.
- Er han i god behold? - Ja, han fikk gå. Han er bare 12 år.
Moren sier at han har noe som heter Williams syndrom.
Ja, en kromosomfeil. Gir gjerne lærevansker og lavere IQ.
Men også ofte stor musikalitet og verbalitet.
Gutten er veldig hyggelig, men jeg håper han ikke gjør deg ukomfortabel.
En hjernedoktor! Jeg liker skjerfet. Hvorfor har du det sånn? Fryser du?
- Nei, jeg fryser ikke. Jeg... - Er du syk?
- Kanskje du trenger en klem? - Nei, jeg... Ikke egentlig...
Dillon. Dillon. Kom her.
Kan du fortelle doktor Pierce og agent Moretti hvordan raneren så ut?
Skjelettet smilte med pene tenner. Skjeletter er døde, men ser glade ut.
- Tok han av seg masken? - Ja, men ingen av dem smilte da.
Så det var en annen mann. Kjørte han bilen?
Ja, som Indy 500. Du burde kjøre sånn, mamma.
Dillon, kan du beskrive sjåføren?
- Hvilken farge hadde huden hans? - Som meg.
Greit, fint. Var han høy, kort?
Jeg vet ikke, men han hadde et kult kjede. En stor hai.
Men han var ikke grei som skjelettmannen.
Hva gjorde han som ikke var bra?
Han spurte hva det feilte meg. Jeg liker ikke at folk gjør det.
Jeg sa at jeg har en skade, at hjernen min er spesiell.
Han lo og sa jeg var tilbakestående.
Du har rett, det var ikke hyggelig.
Men han andre sa at det var noe galt med hjernen hans også.
- Hvordan da? - Han er syk. Han kommer til å dø.
- Sa han navnet på sykdommen? - Nei, men jeg håper han ikke dør.
Husker du noe annet de sa til deg før de lot deg gå?
Han med halskjedet sa de burde ta pengene med til flyplassen -
- men han syke sa nei, for de hadde ikke nok ennå.
Dillon, er det noe annet?
Han med halskjedet sa jeg så for mye, så de skulle bli kvitt meg.
Men han andre sa nei, og at de aldri skulle gjøre det igjen.
Ranerne har kanskje drept også.
Kanskje. Men folk med Williams syndrom er ikke alltid så presise.
- Hei. Noe nytt om Cherokeen? - Ikke ennå.
Plassér vakter på flyplass, buss-og togstasjoner.
Se etter to hvite menn som betaler kontant.
- Én har kanskje et haikjede. - Tar jeg med kystvakten også?
Den gode nyheten er at vi har mer enn Dillons utsagn å gå etter.
Vi tror det er innsidejobber. Det er samme opplegg.
De slår til når kassa er full og vet hvor GPS-kortet er.
- Så en ansatt eller sikkerhetsvakt? - Kanskje kasserer.
Og ifølge Dillon er en av dem veldig syk.
En som er sykemeldt?
Ok. Takk.
En kasserer, Shane McNamara, har vært sykemeldt i nesten to måneder.
FBI! Lukk opp! Du er arrestert!
- Ned! - På gulvet, og fjern teppet!
- Vis oss hendene! - Ta vekk tappet og vis hendene!
Hendene bak ryggen.
- Jeg er syk. Jeg trenger lenge. - Kom igjen.
Jeg forstår at du ikke er bra. Kan du fortelle hva som feiler deg?
Jeg har kur...
Du kan bare ha kuru hvis du har vært på Papua Ny Guinea.
Jeg var det. For sytten år siden.
Kuru er en nervesykdom, som kugalskap. Det er dødelig.
Man får det av å spise menneskekjøtt.
Alle vil til Hawaii, Bali. Jeg ville til noe annerledes.
Ny Guinea var kult. Jeg var sammen med Fore-stammen.
De hadde en seremoni der jeg fikk noe rart kjøtt.
Jeg visste ikke hva det var, men de hadde slåss med nabostammen.
Og når en av krigerne blir drept, spiser de kjøttet.
De tror at da går den døde mannens sjel tilbake til stammen.
- Hva er symptomene? - Vondt i knær, skuldre. Hodepine.
Jeg får knapt sove lenger, og iblant skjelver jeg bare.
Hvordan gikk du fra kannibalisme til å rane banker og drepe folk?
Drepe folk? Hva snakker du om?
Gisselet deres hørte at dere hadde blitt kvitt noen.
Den gutten er forvirret. Jeg ville aldri skade noen.
- Og derfor hadde du en TEC-Nine. - Jeg ville bare ha pengene.
Hvis du tror du dør, hva skal du med pengene?
Jeg tenkte at jeg skulle dra tilbake til Stillehavet.
Kanskje Fiji. Jeg ville kjøpe et lite krypinn på stranden-
- og surfe til jeg ikke kunne det lenger -
- og da ville jeg en dag padle ut og la haiene ta meg.
Oi. Så romantisk.
Og hadde partneren din en tilsvarende plan?
- Fortell hvem det var. - Nei.
Jeg kommer til å dø. Og jeg ødelegger ikke for andre.
- Tror du han virkelig har kuru? - Symptomene stemmer helt.
Mange Fore-folk hadde sykdommen.
- Men han var der for 20 år siden. - Inkubasjonstiden er lang.
Med kuru har han ikke lenge igjen. Når symptomer kommer, går det fort.
- Kan det ikke tas en test? - Bare autipos gir klart svar.
Men det kan være andre tilstander. Jeg skal få legens hans til å teste.
Borreliose? Hvordan er det mulig?
Det har vært ubehandlet lenge. Noen av symptomene ligner på kur...
Men jeg sjekket det på Internett, og alt stemte.
Neste gang kan du snakke med noen, helst en med legeutdannelse.
Dette skjer når folk diagnostiserer seg selv på nettet.
- Jeg trodde jeg skulle dø. - Nei, ikke av borreliose.
- En antibiotikakur, og du lever. - I et føderalt fengsel.
Våpenbesittelse, seks bankran, kidnapping... Regn med 60 år.
Med mindre du samarbeider og gir oss navnet på partneren.
Da kan jeg trolig overbevise aktor om at du kan sone en kortere straff.
- Som ti år. - Jeg vet ikke.
Greit. Du får surfe den siste bølgen når du kommer ut som 96-åring.
- Mr. O'Hare? - Ja?
FBI. Vi ser etter din sønn Josh?
- Det er 17 år siden Josh bodde her. - Nå er han tilbake.
Hva? Når?
Vennen Shane McNamara fortalte at Josh kom tilbake for noen md. Siden.
- Kan vi komme inn? - Ja visst.
Shane og Josh traff hverandre da de var 11-12 år gamle.
- De studerte sammen i California? - Ja, Santa Barbara. De surfet der.
Det siste året ga jeg Josh noen penger til turen deres.
Og jeg har ikke sett ham siden den dagen han dro.
- Shane sa at han ville bli der. - Ja, da. Han sendte meg en e-mail.
Var ferdig med vestlig materialisme og hadde funnet et paradis.
Og siden hadde dere ikke mer kontakt?
Han sendte meldinger i et par år. Stort sett for å be om penger.
- Sendte du det? - Ja, jeg var jo bekymret for ham.
Men etter rundt 20000 dollar sa jeg stopp.
- Og han kontaktet deg ikke igjen? - Nei. Ikke ett ord.
Jeg sendte ham en e-mail-
- for noen år siden da hans mor var lå for døden.
Og hun ville...
Hun ville se Josh en gang til før hun døde.
Men han svarte ikke. Han dukket ikke opp.
Hun døde i den tro at hennes eneste sønn hadde sviktet henne.
Nå sier dere at han raner banker.
Men han er fortsatt mitt barn, og jeg ville gjøre alt for å se ham igjen.
Du kunne kanskje hjelpe oss å få tak i ham.
Hør, gutten min, det er ikke for sent. Ingen er blitt skadet.
Vær så snill og meld deg.
Og uansett hva du har gjort, hvilke feil du har gjort -
- skal du vite at jeg likevel elsker deg.
- Det holder. - Bare ett spørsmål til...
- Jeg vet at det ikke var lett. - Jeg bidrar til å få ham arrestert.
- Det er da bedre enn skuddløsning? - Ja, jeg antar det.
- Hva gjør jeg nå? - Venter.
Dr. Pierce? Jeg er Annie fra Blue Lake Properties.
Vent litt. Jeg møtte din far nylig.
Jeg har prøvd å få ham til å selge huset.
- Men han sier at du eier det nå. - Nei, det stemmer ikke.
- Så du har tenkt å bo der selv, hva? - Det har jeg ikke.
Det er greit. Jeg kan selge dette stedet for deg. Kan jeg ta en titt?
Ikke verst. Men vi må få ryddet litt opp her.
- Kan jeg spørre hva du betalte? - Det angår deg ikke, og selges ikke.
Har du kontaktet en annen megler alt?
Ingen vil selge raskere enn jeg. Jeg har flere interessenter.
Jeg er opptatt. Vil du selge huset, så snakk med min far.
- I mellomtiden går du. - Tenk på det, hva?
- Gulvene dine er veldig fine. - Takk.
- Selg huset og gi bort pengene. - Jeg vil ikke spille hans spill.
- Hvilket spill? - Jeg vet ikke. Han har en grunn.
- Vil han ha kontakt med deg igjen? - Merkelig framgangsmåte.
Kanskje han ikke vet hvordan han skal snakke med deg.
Du kunne kanskje få reparert forholdet til ham.
- Daniel, hva gjør du her? - Jeg vil snakke med min far.
Han gikk ut for å kjøpe bagels i morges og er ikke kommet tilbake.
- Kanskje en annen gang. - Nei, vent. Jeg er glad du er her.
Kan du komme inn et øyeblikk?
Han har glemt mobilen her. Jeg tror han har gått seg bort.
Min far? Han har utmerket stedsans.
Ikke nå lenger. Han kan rote når vi kjører.
Sier jeg noe, går han i forsvar. Han har plutselig fått fælt temperament.
Det er muligens en reaksjon på hjertemedisinene.
Tror du at det kan være det?
Jeg skal hente dem, så kan du se på dem.
- Hallo! Er det noen hjemme? - Følger du etter meg?
- Du ba meg snakke med din far. - Han er ikke her.
Jeg tror jeg allerede har et par som vil by på leiligheten din.
Jeg sa at jeg ikke er interessert!
- Snakker du til meg? - Hva? Nei.
La meg...
Ja, betablokker kan iblant forårsake forvirring.
Jeg er veldig bekymret for ham. Kan du hjelpe meg å finne ham?
Vi har ikke hatt kontakt på mange år. Jeg aner ikke hvor han kan ha gått.
Husk eiendomsbransjens hovedregel.
Beliggenhet, beliggenhet, beliggenhet?
- Beliggenhet? Hva snakker du om? - Jeg tror jeg vet hvor han er.
Bare gå, Doc. Vi venter her.
- Du vil ha huset likevel. - Det er ikke derfor jeg er her.
Husker du da vi hadde baseballgjerde der ute -
- og du lot som du var Ernie Banks? Jeg kastet til deg i timevis.
Jeg husker at du kastet tre ganger, tok en telefon og ikke kom tilbake.
Du har glemt det. Jeg husker det tydelig.
- Hva gjør du her, pappa? - Trenger jeg tillatelse i eget hus?
- Du kunne gitt din kone beskjed. - Det angår deg ikke.
- Du gikk deg bort, ikke sant? - Bare fordi du ikke kan...
Greit. Jeg husket ikke hvor den nye leiligheten var.
Er det noe å lage sånt nummer av?
Har du hatt problemer med å huske andre ting i det siste?
Gratulerer, du har forstått det.
Jeg har Alzheimer. Du må være hjerneforsker.
- Har du vært hos lege? - Selvsagt.
- Wendy sa ikke noe om det. - Jeg har ikke sagt noe.
Hva er vitsen? Det er ingenting noen kan gjøre. Det er ingen kur.
Nei, ikke ennå.
Jeg vet hva som skjer. Min venn Walter opplevde det.
Han endte med bleier.
Jeg kommer til å glemme alt jeg har opplevd, og så dør jeg.
Så vil du ha det pokkers huset, eller ikke?
- Er det det det gjelder? - Hva?
Vil du ha meg til å tilgi deg før du glemmer alt sammen?
Akkurat! Jeg glemmer at du er paranoid.
Wendy, kjør meg hjem.
- Hei. - Hei.
- Fortsatt ingen tegn til Josh O'Hare? - Nei. Vi holder kontakt med faren.
Josh holder hodet lavt, men vi fikk litt hjelp. Se her.
- Lagt til 20 år. - Ja. Vi trykker det opp.
Men ingen skal noen gang få gjøre det med et bilde av meg.
Du vil være like vakker som nå.
Vi kommer til å være Chicagos mest sexy par i 50-årene.
Får vi forresten den datoen vi ville ha på Saint Mary's?
Presten ordner det straks papirene er godkjent.
Du vet at jeg er en god katolikk.
Er det ikke litt rart at kirken ikke vil ekte oss fordi vi har vært skilt?
Men de godtar at vi later som vi aldri har vært gift -
- bare sånn at vi kan gifte oss igjen?
Jeg kan skilles hundre ganger hvis jeg får gifte meg med deg igjen.
Moretti.
Jeg kommer med én gang.
Man har funnet en brennende bil i en tom garasje på South Side.
En halv million dollar brenner også. Penger fra Chicago Federal Bank.
Noen har visst glemt noe.
Kan dere åpne bagasjerommet?
- Haikjede. - Ja. Vi kan droppe posterne.
Men vi trenger nok DNA og tannkort for å bevise at det er Josh.
Hvis man ikke ville ha pengene, hva var motivet bak drapet da?
Har du ikke lært å banke på?
Jeg sa det - krokodillemannen!
- Hadde han maske på deg? - Nei. Hva er i veien med deg?
Kan du ikke gi meg en drink?
Unnskyld et øyeblikk, Shirley.
Hjernen fungerer ikke uten alkohol.
- Skal jeg gi en alkoholiker sprit? - Vi får henne på avvenning.
Men i mellomtiden er det mer etisk å gi henne noe å drikke på.
Jeg har en flaske peppermynte- schnapps i skrivebordsskuffen.
Det var presang fra julenissen i fjor.
- Så du var i skuret ditt. - I huset mitt.
Du var i huset ditt, og du hørte noen menn rope.
Ja. Men jeg forsto ikke noe. En av dem snakket rart.
Jeg sa jo det, som krokodillemannen. Du vet, fra filmene.
- Mener du Crocodile Dundee? - Ja.
- Så han hadde australsk aksent? - Det har jeg sagt hele tiden.
Var mannen med aksent han som skjøt?
Jeg vet ikke. Jeg så dem ikke. Jeg bare hørte dem.
Påfyll, takk.
Josh er fra Chicago. Drapsmannen har aksent.
Josh bodde på Ny Guinea lenge. Aksenten ligner. Han kan prate sånn.
- Så vi har ingenting. - Bortsett fra et forbrent lik.
Nå må jeg be en mann om DNA for å bekrefte at sønnen er død.
- Dere trenger ikke min DNA. - Hva mener du?
Jeg vet at det var Josh. Det var jeg som drepte ham.
Min klient er ikke ung. Skal han sone, ønsker vi et føderalt fengsel.
Jeg vurderer å involvere ham i tiltalebeslutningen for bankranene.
Men vi vi ha en fullstendig redegjørelse.
- Hva vil dere vite? - Hvordan fant du Josh?
Han la en lapp i bilen min et sted jeg jobbet.
Han ville snakke, men ikke der, for han var redd for politiet.
Skulle ikke du hjelpe oss å få tak i ham?
Jeg ville høre hva han hadde å si før dere tok ham fra meg igjen.
Han ville vi skulle møtes i den garasjen.
Så du droppet FBI, og du dro dit.
Men hvordan gikk du fra å ville se din sønn igjen til å drepe ham?
Jeg tenkte at dersom jeg traff ham -
- ville jeg kunne tilgi det han gjorde mot sin mor.
Men jeg tok feil.
Han tilbød meg penger. Han trodde han kunne kjøpe seg fra det.
Det var blodpenger.
Det gjorde meg kvalm.
Ok. Vi tar deg inn nå. Du overføres til Metro i morgen.
Det rimer ikke. John elsket sin sønn. Hvorfor skulle han drepe ham?
Han kunne ikke tilgi ham. Som du ikke vil tilgi din far.
Skal jeg tilgi min far? Hvorfor? Fordi han vil kjøpe meg med et hus?
Kanskje han ikke ber om tilgivelse. Kanskje han ber om hjelp.
Tenk på det. Han er en mann som ikke vet hvordan han viser følelser.
Han er redd. Han kommer til å dø.
Og han har en sønn som er en glimrende nevrolog.
Kanskje en del av ham håper at du vil hjelpe ham igjennom sykdommen.
Hjalp han min mor da hun døde?
Eller meg, da jeg lå på sykehus? Besøkte han meg i det hele tatt?
Så din løsning er å oppføre deg akkurat som ham?
Jeg ville bare fortelle at kjøperne ikke legger inn bud likevel.
Det er fordi de ikke eksisterer, og ikke du heller.
Det er ikke derfor. Det er på grunn av flyplassbråket.
- Midway? Det er langt fra meg. - Ikke Midway, den andre.
Selvfølgelig!
Jeg må snakke med gutten, Dillon Wilcox.
- Hvorfor vil du snakke med ham? - John O'Hare drepte ikke sønnen.
- Sa de hvor de skulle føre pengene? - Til flyplassen.
- Sa de hvilken flyplass? - O'Hare.
Ja, han sa: "Vi tar med pengene til O'Hare."
Det er den store flyplassen, Midway er den lille. Vi lærte det på skolen.
I New Orleans heter flyplassen Louis Armstrong International.
Han spiller trompet sånn som meg!
Vil du høre meg spille, dr. Pierce? Jeg lærte en sang av J.S. Bach i dag.
Jeg hører deg gjerne en gang. Min mor elsket Bach.
- Hvilken av mennene sa O'Hare? - Han med haikjedet.
Dillon sa at de skulle ta pengene til flyplassen, han men misforsto.
De skulle ikke til O'Hare Airport. De skulle til John O'Hare.
Hva så? Vi visste at Josh prøvde å gi pengene til faren.
Du forstår ikke. John løy.
Han som kom med penger, mannen han drepte, kan ikke ha vært sønnen.
Dillon sa mannen som omtalte John som O'Hare, var han med haikjedet.
- Josh, fyren i bagasjerommet. - Vi trodde det var Josh.
Men Josh ville ikke ha kalt sin far ved etternavn.
- Han ville ha kalt ham "pappa". - Akkurat.
Så hvis den døde ikke var Josh, hvorfor skulle John si det?
Du løy for oss. Mannen du drepte, var ikke din sønn. Hvem var det?
Kom igjen, John. Vi kommer uansett til å finne det ut.
Noe skjedde i den garasjen. Fortell det, så kanskje vi kan hjelpe.
Det meste at det jeg sa, var sant.
Men det var ikke Josh som la igjen lappen. Det var en fyr som het Mick.
- Mick hvem? - En australier Shane ranet med.
Det sto at han kjente min sønn fra Ny Guinea-
- og ville treffe meg. Han ville snakke om Josh.
Jeg visste ikke hva jeg kunne forvente. Så jeg var bevæpnet.
Jeg er her. Hvor er min sønn?
Mr. O'Hare, Josh døde på Ny Guinea. For sytten år siden.
Nei, det er ikke mulig.
Han ble skadet. Vi fikk ham ikke til lege.
Hvorfor sier du at han døde? Jeg fikk e-mailer fra ham.
Vi sendte dem. Jeg og Shane.
Vi visste ikke hvordan vi skulle fortelle det -
- så vi løy og lot som om vi var Josh.
Et øyeblikk ble jeg lettet. For da hadde ikke Josh sviktet oss.
Han ignorerte ikke morens siste ønske. Han var død hele tiden.
Det betydde at jeg kunne huske ham som han var -
- en veldig god gutt som jeg elsket av hele mitt hjerte.
Men jeg kunne ikke tro det jeg hørte.
Brukte dere hans e-mail for å få penger av meg?
Derfor ranet vi banker. Pengene er til deg.
- Tøyser du med meg? - Vi ville gjøre det godt igjen.
- Vi prøvde å få inn en million. - Dette er galskap!
Dere lot min sønn dø, og nå vil dere gjøre opp?
Jeg vet at dette var dumt. Bare ta de forbaska pengene.
Nei, vær så snill.
Ja, jeg drepte drittsekken. Og jeg brente liket.
Hvorfor sa du at mannen du drepte var din sønn?
Fordi du planla å drepe Shane også.
Og det ville du bare klare ved selv å bli satt i føderalt fengsel.
De drittsekkene ødela mitt liv for sytten år siden.
De fortjener ikke å leve.
Du blir overført. Du kommer aldri i nærheten av Shane.
Han råtner i fengsel uansett.
Vet dere hva den australieren sa til meg før jeg skjøt ham?
Du kan ikke drepe meg. Din sønns sjel er i meg.
Har dere hørt makan til tøv?
Jeg tror faktisk han fortalte sannheten. Bare ikke alt.
Du har bare fortalt løgner og halvsannheter til nå.
Du ranet ikke banker med Josh O'Hare. Han har vært død i sytten år.
Det var dumt. Men jeg visste at dere ikke ville finne ham.
Du prøvde å beskytte din ekte medsammensvorne, Mick Dorian.
- Har dere tatt Mick? - John O'Hare drepte ham.
- Herregud. - Fortell oss om Mick.
Josh og jeg møtte ham under surfing. Vi dro til Ny Guinea med ham.
Og der drepte du og Mick Josh, hva?
- Hvorfor tror du det? - Gisselet hørte dere ble kvitt noen.
- Han var din beste venn. - Og derfor følte du og Mick skyld.
Du har levd med en grusom hemmelighet i sytten år, Shane.
Det hadde ikke skjedd hvis vi ikke hadde møtte Mick.
Han sa at det ikke var noe bra på Bali.
Og at det var fantastiske forhold på Papua Ny Guinea.
- Men det var kanskje ikke så bra. - Ikke i nærheten.
Mye kriminalitet. Vi var blakke og begynte å henge med noen folk.
- En gjeng? - Ja. Virkelig skremmende folk.
En dag kom Mick hjem med våpen.
Skremmende våpen som de lagde av stålrør og tre.
Mick sa han visste om et sted med kontanter, bare én vakt.
Vi kunne stjele nok til at vi kunne surfe i noen måneder.
Vi dopet oss og tok med våpnene ned dit.
Eieren skyter Josh før vi engang kom til kassa.
- Vi må få ham på sykehus. - Ikke tale om!
Purken vil banke oss opp og kaste oss i fengsel.
- Mick, han kommer til å dø! - Shane, vær så snill.
Vi har ikke noe valg. Vi må hjelpe ham ut av dette.
- Hva mener du? - Han dør. Han skal vel ikke lide?
Hold ham fast. Det er til hans eget beste.
Hvis jeg var skutt, ville jeg at dere gjorde det samme for meg.
Men dere var vel ikke ferdige, hva?
Dere bestemte dere for å holde Josh' ånd i live.
- Du vet vel hva vi må gjøre? - Du kan ikke mene alvor.
Sjelen hans kan leve videre i oss.
- Hvordan kunne dere gjør noe sånt? - Der og da virket det riktig.
Vi tenkte kanskje at penger ville hjelpe Josh' far.
Dere har bare gjort det verre.
Mick er død. John O'Hare er i fengsel.
Og at du skal få noen avtale med aktoratet nå, kan du glemme.
Vi ses når du er 96.
Jeg skulle ønske jeg hadde kur...
Da ville i hvert fall minnene forsvinne.
- Hva i helvete er dette? - Er ikke det innlysende?
En klinisk test av Alzheimer-piller. Du har meldt meg på uten å spørre.
Jeg måtte dra i mange tråder for å få deg med.
- Vil det gjøre meg bedre? - Det kan kanskje det.
- På hvilken måte? - Jeg vet ikke. Det er et forsøk.
Hør her, du må forsøke.
Det kan ikke ignoreres som med mammas kreft og min schizofreni.
Jeg burde ha gjort mer for deg. Jeg beklager.
Jeg vil hjelpe deg, pappa. Greit? Men jeg...
Jeg kan ikke tilgi deg.
Vet du hva? Vil du ikke ha huset mitt, så til helvete med hele testen.
Fortiden kan forfølge oss.
- Ungdommens synder, gamle skader. - De kan bli der hele livet.
Den sammensatte mengden nevroner vi kaller hjernen, er sårbar.
Ta den ut at beinhjelmen, og den er bare gelé, meget sårbar.
En hjernerystelse kan ha langsiktig effekt-
- og dukke opp tiår senere som sykdommer som Parkinsons.
Noen kvelder med flatfyll, og hjernen blir kanskje aldri den samme.
Men betyr det at vi bør leve i beskyttende kokonger?
Aldri utsette oss for mulig skade, fysisk eller følelsesmessig?
Eller er egentlig kunsten å leve å komme over våre sår...
...gjøre det beste ut av våre begrensninger...
...og være glad for våre evner?
Tekst: Marion Larsen www.sdimedia.com