- Vad är det här? - Du vill ju låtsas som ingenting...
...men det får man inte hos Lewickis. Grattis på födelsedagen, Doc!
Tack, Lewicki. Det var omtänksamt.
Jag ska göra mig i ordning inför lektionerna.
- Glömde du bort det? - Varför fira att döden närmar sig?
Det är ett sätt för folk i ens liv att visa att de bryr sig om en.
- Jag bryr mig inte. - Nej, du firar inte.
- Inte sen du fick diagnosen. - Tack för att du påminde mig.
- Här är födelsedagsbarnet! - Jag vill inte göra en grej av det.
För sent! Jag har redan bokat bord på torsdag kväll hos Gilbert Didion.
- Vem är det? - En mästare på fransk-asiatisk mat.
- Han öppnar en ny restaurang. - Jag gillar inte folksamlingar.
Det är ett kock-bord, en privat middag för några få gourmeter.
Det är en jättehäftig möjlighet!
- Jag har ett prov på fredag. - Nej, det har du inte.
- Kate! - Inga ursäkter, Daniel.
Jag lyssnar inte. Jag hämtar dig på torsdag klockan sju.
- "Nej, det har du inte." - Det är ju sant.
Han heter Kurt Simpson. Han hittades död i ett motellrum-
-med två skott i bröstet.
- Är det din födelsedag? - Det är ett elakt rykte.
Hittade inte lokalpolisen nån misstänkt?
Nej, brottsplatsen var ren. Han var en ensamvarg.
Han hade varken vänner eller familj. Han var manager på "Tip Top Buffet".
Det kan vara motivet. Han drev en lokal sylta.
Har nåns släkting nyss dött av E.coli eller svininfluensa?
Nej. Men igår hittade datorenheten en anmälan-
- på Simpson som gjordes nån veckor tidigare i Caleidoscope.
- Han hade ett liv, men inte här. - Vänta, vad är Caleidoscope?
Jag låter Fleckner förklara.
Caleidoscope är ett slags socialt onlinespel.
Tänk dig som Facebook i 3D.
Jag tänker att det ger koncentrationssvårigheter.
Du menar att dataspel ger ADHD? Det är bara en rövarhistoria.
Är rövarna ansvariga för det överstimulerade limbiska systemet-
- och den hämmade sociala utvecklingen också?
Caleidoscope-användare skapar en avatar i den virtuella världen.
Som i verkligheten kan man shoppa, resa, starta företag och bygga hus.
Eller som i mordoffrets fall, begå identitetsstöld.
- Fleckner, det är din tur. - Ursäkta.
"MPresario", ja. Enligt spelutvecklarna-
-är det här Kurt Simpsons avatar.
Han ska ha använt Caleidoscope till att sälja kreditkortsnummer.
De kom säkert från ovetandes kunder på Tip Top Buffet.
- Hur FBI-anmäler man nån virtuellt? - Med en virtuell anslagstavla.
Vi kan inte läsa av allt, men folk vet att vi finns ett klick bort.
Det för oss till Jeremy 108. Han heter egentligen Jeremy Nordhoff.
Han är 22 och bor i Chicago. För en månad sen anmälde han MPresario.
För en månad sen? Gör inte internet saker snabbare?
Vet du hur många onlinetips vi får?
Jag kollade upp Nordhoff så fort jag kunde-
- och då såg jag att MPresario, Kurt Simpson, var mördad.
Fleckner kollar upp Simpsons onlinekonton.
Jag ringde Jeremy Nordhoff för att se vad han vet.
- Och? - Jag behöver din hjälp.
Enligt Jeremys mamma har han inte sagt ett ord på fem år.
Jeremy var alltid blyg och nervös kring andra människor.
En dag ville han inte komma ut från sitt rum längre.
Då var han sjutton år.
Han var kanske rädd för sin far, men när Gary försvann blev det värre.
- Då slutade han prata? - Och slutade gå ut.
Jag vet inte vad Jeremy gör på datorn, men han är väldigt känslig.
Om ni inte har nåt magiskt knep lär han inte prata med er heller.
Älskling, det här är de från FBI som jag berättade om förut.
Hej, Jeremy. Jag är Daniel och det här är Kate.
Kan vi sätta oss ner?
Du behöver inte säga nåt, men Kate måste ställa frågor om din anmälan.
Om du vill svara "Ja"-
- kan du väl trycka på "J"-tangenten och "N"-tangenten för "Nej".
Det är ingen fara. Mamma torkar upp det.
Du skulle se mig hemma. Jag är som en elefant i en porslinsbutik.
Avataren du rapporterade till FBI, MPresario-
-hette i verkligheten Kurt Simpson.
Han blev mördad för tre veckor sen.
Vet du nån mer som är inblandad i kreditkortsbluffen?
Tryck "J" eller "N".
- Han får en panikattack. Lyssna. - Låt bli honom!
- Gå härifrån! - Mrs Nordhoff, jag kan...
Jag är här, älskling. Vi andas tillsammans.
- Social ångest, övergrepp av fadern. - Som sen lämnade familjen.
- Jag måste prata med honom. - Vi gjorde just det.
Nej, jag måste in i spelet där han tydligen kan kommunicera.
- Killen behöver terapi. - Han kan veta nåt om mordet.
- Du kan inte bara gå in där. - Varför inte?
Reglerna är annorlunda där. Datorenheten måste övervaka allt.
- Det krävs visst pappersarbete. - Hur lång tid tar det?
Högst en dag. Du får vara tålmodig.
- Kan du skynda dig? - Det tar tid att skapa en avatar.
Vem är den virtuella Daniel Pierce?
Gör som du vill. Och fråga mig aldrig det igen.
En avatar är ett självförverkligande av dig utanför denna världs gränser.
Jag existerar inte utanför den verkliga världens gränser.
Okej, jag gör det ibland, men jag låter helst bli.
Min avatar ser ut som MJ. Michael Jackson på den gamla goda tiden.
- Min bil är som i Thriller-videon. - Hur ofta...? Nej, säg inte.
Jag vill inte veta. Gör min avatar som mig, fast utan...
- grått hår. Kläder då? - Absolut.
- Men vilken sort? - Jag bryr mig inte, Lewicki.
Du får mörka jeans och en skinnjacka.
Stället du ska till, The Prism Lounge, har karaoke.
- Och? - Du borde sjunga en sång.
- Jag tänker inte sjunga nåt. - Du gillar ju att sjunga.
Inte framför folk. Eller tecknade figurer.
- Vad är poängen om du inte deltar? - Jag vill förstå vad Jeremy ser.
Använd den här för att prata, om du inte hellre skriver.
Vad gör jag nu?
Hitta nån intressant att prata med.
Jag vet hur man minglar, men hur rör man sig?
- Med piltangenterna. - Okej.
Ropa om du behöver hjälp.
Det kan du i alla fall.
Jeremy kommer nog inte hit för musiken.
Hallå, det där är min flickvän.
Ursäkta, Hon är lite platt.
- Platt? Hon har 80D. - Jag menade att hon sjöng platt.
- Kan du få nåt bättre? - Än 80D? Inte utan plastikoperation.
Vem går i försvarsställning för sin virtuella flickväns bröst?
Du är verkligen rolig. Får jag bjuda på en drink?
- Vill du bjuda mig på en drink? - Ja.
- Du är faktiskt i en bar. - Nej, jag sitter i mitt kök.
Om jag blir törstig har jag mjölk i kylskåpet.
- Det låter inte så kul. - Nej, men det släcker törsten.
Caleidoscope är en fantasivärld.
Om du ska hänga här borde du ge dig in i den på riktigt.
Stäng av rösten i huvudet som säger att det här inte är verkligt.
Undvik sånt som kan distrahera dig.
Det står en vacker kvinna framför dig-
- och hon kan bjuda på några skratt och en intelligent konversation.
Du är snygg och mystisk i din skinnjacka.
Allt du behöver göra för att få det verkligt...
...är att använda fantasin.
Om du kan göra det, vem vet vad som händer då?
Vi kanske har jättekul ihop.
Om du är intresserad hittar du mig i baren.
Okej. Jag vill ha en dry martini.
- Inget billigt skräp. - En finsmakare. Jag gillar det.
Har de några virtuella kycklingvingar? Jag är hungrig.
Jag vet inte, men du borde inte dricka på tom mage.
- Vadå? Kan jag bli full? - Jag kanske utnyttjar dig.
- Då tar vi mindre mat och mer sprit. - Doc?
- Va? Va? - Det är Kate.
- Var är du, Daniel? - Hemma i mitt kök.
Vad konstigt. En avatar som ser ut som du är på The Prism Lounge.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Jag sa åt dig att inte göra nåt.
- Du äventyrar hela fallet. - Jag äventyrar inget.
Jag gör efterforskningar. Jag är en forskare.
Som jobbar för FBI! Gör inget utan mig. Jag kommer in.
- Vad menar du? - Hallå?
- Kommer du tillbaka? - Min telefon ringde.
- Inget som distraherar, sa jag. - Min vän är på väg hit.
Vem är din vän?
Du verkar ha fullt upp.
- Tillhör hon din forskning? - Försök inte.
Inga frågor innan du förklarar vad du har på dig.
Det var Fleckner som gjorde min avatar.
Det känns som om min lillebrors kompis har klätt mig.
En häftig sådan. Nu dök vår kille upp.
Hallå där, Jeremy.
- Han inte bara kommunicerar här. - Han är populär.
Hej.
Välkomna till The Prism Lounge. Vad kan vi bjuda på?
Jeremy, det var vi som kom hem till dig tidigare idag.
Det är lättare att prata så här.
Kan vi gå till ett mer avskilt ställe?
Jag ber om ursäkt för vad som hände. Jag ville klara det.
Vi såg att du försökte, Jeremy.
Jag vet inte mycket om kreditkorten. Det var ett rykte jag hörde i baren.
- Minns du vem som sa det? - Nej.
MPresario skapade The Prism Lounge, så det pratades om honom.
- Pratades det om brott, eller? - Han ville verka som en gangster.
Han sa att han hade vissa "kontakter", men jag vet inte.
- Du anmälde honom ändå. - Ja, jag var arg.
Han sparkade ut mig från klubben.
- Vad menar du med "sparka ut"? - Han blockerade min avatar därifrån.
- Varför då? - Han sa att jag stötte på hans tjej.
- En avatar som heter Krystalline. - Stötte du på henne?
Jag pratade bara med henne. Jag kan inte sånt i verkligheten.
Jag skrev till MPresario och förklarade, men jag var blockerad.
- Hur kom du tillbaka in på klubben? - Efter nån vecka försvann det.
Jag antog att det var Krystalline som hade pratat med honom.
- Kan vi få en stund själva? - Okej.
- Va? - Får jag komma hem till dig igen?
Jag vet inte. Jag vill inte få panik igen.
- Har du gått i terapi nån gång? - Vi har inte råd.
Mamma får bidrag för att ta hand om mig, men det räcker inte.
Om jag hittar nån ni har råd med då? Nån som hjälper dig i verkligheten?
Verkligheten är inte så trevlig.
Det här är en fantasi, Jeremy.
Det är fantastiskt, men i verkligheten hör man vågorna.
Vinden ger dig gåshud och havet luktar salt.
Det är så vi vet att vi lever. Vill du inte det?
Caleidoscope är inte en fantasi. Det är verkligt, men på ett annat sätt.
Jag hittade offrets virtuella flickvän, Krystalline.
Jag vet inte vad hon vet om mordet-
- men hon verkar ha andra... - Ta det lugnt, Fleckner.
- Vart går IP-adressen? - Ashley Richards i Jacksonville.
Jag får visst ta flyget.
Kurt och jag blev genast kära i Caleidoscope. Vi hörde ihop-
- men det tog ett halvår innan vi bestämde oss.
- För vadå? - Att rymma ihop, i verkligheten.
Han sa att han behövde göra en stor affär först.
Sen försvann han bara.
- Vem var affären med? - Det sa han inte.
Han älskade mig verkligen. Även efter att vi visat våra foton.
Sa Kurt om han hade några fiender?
- Nån som ville skada honom? - Jag vet nån som ville skada honom.
Min störda, före detta man.
- Sa Ashley hur jag kom på dem? - Nej.
Jag kom hem från en lång dag på jobbet och hon satt vid datorn-
- med ett glas vin och såg sin figur ha sex med hans figur på en båt.
- Hotade du MPresario då? - MPresario...
Jag gick med i Caleidoscope och hittade hans virtuella bar.
Jag sa att jag skulle hitta och slå honom om han inte lät bli min fru.
- Hade du hans riktiga adress? - Nej, jag ville bara skrämmas.
Det visade sig att han hade kontakter.
Några dagar senare hoppade ett gäng asiater på mig.
De tryckte en pistol i munnen på mig och sa åt mig att låta bli honom.
Så här sitter jag. Visst är kärleken fantastisk?
Nej, det är bara...
MEDDELANDE FRÅN ILEANA: "Var är du? Kom och spela!"
Håll dig borta, Paul. Det kan vara smittsamt.
- Vad är det med dig? - Magsjuka. Det slog till nyss.
Jag missar nog middagen.
Vill du att jag ska stanna? Behöver du medicin?
Nej, ingen medicin. Jag måste nog vänta ut det.
Det kommer att bli otrevligt här alldeles strax.
En annan gång? Jag ringer när jag är frisk.
Du kom.
Jag hoppas du inte får problem med din tatuerade vän.
Eller, det hoppas jag.
Min tatuerade vän är bara en kollega.
- Är ni konstnärer? Musikkritiker? - Jag är collegeprofessor.
- Jag vet, det är inte så sexigt... - Jag är faktiskt också lärare.
- På lågstadiet. - Jaså? Vad kul.
Jag älskar ungarna, men efter en hel dag med 7-åringar behöver man fly.
Göra nåt annat. Apropå det, i Caleidoscope är inget omöjligt.
Vi skulle kunna åka snowboard...
...eller leta efter dyrbara metaller på en asteroid.
Det måste finnas nåt du alltid har velat göra.
Två ord: Big Tito.
Kurt Simpson snackade mest med honom i hela Caleidoscope.
Alla deras meddelanden var krypterade.
- De döljer nåt. - Hela kreditkortsoperationen.
- Big Tito var Kurts köpare. - Lyckades du dekryptera allt?
Big Titos IP-adress går till ett hus i Fort Wayne i Indiana.
- Namnet på kontraktet är Quang. - Är Big Tito asiat?
Några av killarna där har villkorlig dom.
De hör nog ihop med de som slog Krystallines ex-man.
De kanske gav sig på Kurt Simpson sen. Jag måste prata med Big Tito.
Jag vill träffa den som tog sig tid att återskapa hela "Moulin Rouge".
- Det var fantastiskt. - De här dagarna har varit otroliga.
Jag är dock rädd för högen med arbete som väntar mig.
Verkligheten, ja...
Vet du vart jag alltid har velat åka? Kanazawa-en.
- Den siste kejsarens trädgård. - Till ära av hans fru. Att du visste!
- Självklart. Det är nog... - en av världens vackraste platser.
- Tar du med mig dit nån gång? - Gärna.
Av alla virtuella hak i världen kom du till MPresarios.
- Var det inte The Prism Lounge? - Jo, men MPresario äger det.
- Är det en vän till dig? - Jag har inte sett honom på länge.
Han behövde nog återvända till den riktiga världen.
Jag hoppas att det här är verkligt för dig.
- Hur länge har du stått där? - Inte tillräckligt länge.
Inte för att det var nåt att se. Kate har tagit in en misstänkt.
- Vem är Big Tito? - Det är Big Titos bröder.
Jag svälter här inne! Kan jag åtminstone få en kaka?
Det här är Big Tito.
Vi har de stulna kreditkortsnumren som MPresario har skickat dig.
Vi kan också spåra de pengar du har satt in på hans konto.
Men nu behöver jag din hjälp.
För en månad sen ville han fördubbla priset och få betalt i kontanter.
- Och? - Han pressade dig.
I stället för att förhandla bestämde du träff med honom-
- på parkeringen vid din skola för att ge honom kontanterna.
Varför gav du dig så lätt?
Jag är 15 år gammal, damen.
Det var ett struntjobb jag gjorde efter skolan.
Vi hittade kortförfalsknings-maskinen.
Du är ledare för en enorm operation av identitetsstölder.
Jag har sett dina bröders brottsregister, Mai.
Väpnat rån. Misshandel. Du är den smarta i familjen.
Du ville att MPresario skulle tro att allt var bra, men mötet var en fälla.
Jag dekrypterade din extra hårddisk.
Det här är från din bror Vinh.
"Problemet löst. MPresario kommer inte att höja fler priser. LOL."
Det är från samma dag som Kurt Simpson dog.
Dina bröder gömde sig på parkeringen när MPresario kom.
Men de dödade honom inte där, utan följde efter honom till Michigan.
Nej, mina bröder hoppade på honom där och lärde honom en läxa.
De lämnade honom blodig, men han levde.
Hon ljuger. Du har väl sett fotona från brottsplatsen.
- Från samma dag han mötte Quangs. - Han hade inga skador i ansiktet.
Ingen hade slagit honom. Varför erkänner hon nåt som inte hände?
Jag vet inte. Men hon åker dit på identitetsstöld.
Jag ska fortsätta fråga ut henne och bröderna om mordet.
Du ser utmattad ut förresten. Du borde vila.
Jag önskar att jag kunde, men jag har lektion.
Slit inte ut dig bara.
Hej, Daniel.
Ileana? Nej, du är en hallucination.
Va?
Förlåt. Du ser ut precis som jag hade föreställt mig.
Jag ser väl ut som min avatar.
Du också.
Hur hittade du mig?
Du sa att du var collegeprofessor i Chicago.
Och dina initialer är DJP. Jag bor utanför Milwaukee.
Oj, jag är ledsen.
Jag ville så gärna träffa dig att jag inte tänkte på hur det känns för dig.
- Det här är olämpligt. Jag borde gå. - Snälla, stanna.
Jag är glad att du kom.
- Så du smittar inte längre? - Paul, hälsa på...
Du spelade verkligen dålig teater sist. Vad är det med dig?
Du håller på ditt privatliv och är lite folkskygg. Det är lugnt.
Men vad kan vara så illa med att äta en ynka måltid med en gammal vän?
- Jag är ledsen, Paul. Jag måste gå. - Daniel!
- Är det där en bra idé? - Annars skulle jag inte göra det.
Du hallucinerade precis om din virtuella flickvän.
- Natalie Vincent, är du avundsjuk? - Jag är orolig.
Du sover inte, du har tappat rutinerna. Du vet vart det här leder.
Du kan inte göra skillnad på verklighet och fantasi.
Det händer redan. Det var likadant när du träffade mig.
Du blir kär i en idealiserad version av nån.
Det är inte samma sak. Jag vet att du är en hallucination.
Ileana är en riktig person vid en dator nånstans. Det är värt risken.
- Hej. - Hej.
- Hur länge har du varit här? - En timme kanske.
Jag ville verkligen träffa dig.
När du pratade om Kanazawa-en, menade du i verkliga livet?
- Jag vet inte. - Vill du åka med mig dit?
Jag är rädd att du skulle bli besviken. Jag...
- Jag ser inte ut som min avatar, DJ. - Jag bryr mig inte om det.
- DJ? - Du ser inte ut som din avatar.
- Vad är det för fel? - Jag är ledsen. Jag måste gå.
Kate! Vi hade fel.
Mai Quang ljög inte. Bröderna visste inte hur Kurt Simpson såg ut.
De kände bara igen hans avatar.
- Så de slog ner nån annan? - Han måste ha skickat nån annan.
Jag vet inte om personen mördade honom, men det var inte Quangs.
Ta ett djupt andetag, Daniel.
- Vad är det? - Åh, nej.
- Jag är fast i spelet. - Daniel?
Lewicki! Få ut mig härifrån, Lewicki!
Lewicki!
Jag sa ju att reglerna är annorlunda här, Daniel.
Det är jag, Daniel.
Det är jag, ser du väl. Vi är här. Allt är bra.
Nej, jag är fast. Jag måste tillbaka till verkligheten.
- Jag måste prata med riktiga Kate. - Det är verkligt om vi vill.
Nej, det är det inte, hur mycket vi än vill det.
Natalie hade rätt. Det här är inte bra för mig. Inte du heller.
Vi kan inte träffas mer. Du är inte verklig!
Jag är ledsen, Ileana.
Snälla Jeremy, du måste hjälpa mig.
Berätta hur jag tar mig ut.
Ursäkta, jag såg inte det där.
Doc? Doc?
- Är det verkligt eller Caleidoscope? - Det här är verkligheten.
Jag måste träffa Kate. Bröderna Quang slog inte Kurt, utan Jeremy.
Det är omöjligt, Daniel.
Jeremy Nordhoff kan inte ens lämna huset och knappast åka till Indiana.
- Vad är det jag missar? - Tänk om nån tar ditt liv ifrån dig.
Vad skulle du göra för att få det tillbaka?
Det var som att mitt liv var över.
Varje dag när jag vaknade-
- kollade jag om MPresario hade hävt blockeringen och la mig igen.
Utan klubben och mina vänner ville jag inte gå upp.
- Varför släppte han in dig igen? - Det var nog Krystalline.
Nej, du sa att han ville vara en gangster.
Gangsters ger inte folk vad de vill ha utan nåt i gengäld.
Simpson skulle hämta 20000 dollar från de våldsamma bröderna Quang.
Han ville skicka nån annan i stället, men vem skulle göra nåt så farligt?
Bara nån som var riktigt desperat.
Som killen han slängde ut från klubben och nu bönade och bad.
Han fick häva blockeringen innan jag åkte.
Om jag klarade uppdraget ville jag inte att han skulle luras.
Hur trodde du att du skulle klara det efter så många år i ditt rum?
Jag var vettskrämd.
Ett tag trodde jag inte att jag skulle lyckas.
Men det var min enda chans.
När jag väl satt i bilen gick det lättare.
Jag hade inte kört bil sen jag var 17, men jag gillade det.
Man får vara avskärmad, som i en egen värld.
Jag körde till mötesplatsen, men det blev en mardröm.
- Du fick en smäll i huvudet. - Ja. Hur visste du det?
Glaset du välte. Slag mot höger hjärnsida kan påverka vänster synfält.
Tito gillar inte när folk är giriga. Kom ihåg det.
- Jag minns knappt hur jag kom upp. - Och då körde du hem?
Jeremy?
Jag körde hem, men jag stannade inte där.
Jag tog min mammas gevär och körde till motellet i Three Stars.
Och sköt Kurt Simpson?
Allt jag tänkte var: "Han lurade mig."
Jag fick inte pengarna, så han skulle blockera mig från mina vänner igen.
Därför sköt jag honom. Jag hade inget val.
Ni kunde ha ringt. Jag vill inte att det blir som sist ni var här.
Vi ska anhålla Jeremy. Han har erkänt mordet på Kurt Simpson.
- Är han i sitt rum? - Det är omöjligt.
Jeremy skulle aldrig kunna göra nåt sånt.
För att han inte har gått ut på fem år?
Du måste ha märkt när han kom hem blodig.
- Med ditt gevär. Det sa du aldrig. - Det är medhjälp till mord.
Jag vet inte vad han har sagt, men han lever i en fantasivärld.
The Prism Lounge, att han är bartender, allt är bara hans fantasi.
Du sa ju att du inte visste nåt om vad Jeremy gör på nätet.
- Det gör jag inte. - Jo, det gör du.
Jeremy är inte den enda som lever i en fantasivärld.
Ileana?
Jag gick med för nån månad sen, när jag insåg att han alltid var där.
Jag ville hålla koll på honom. Han visste inte att det var jag.
Då var vi två. Du ljög för mig!
Du använde Ileana för att komma nära mig.
- Nej. - Du ville hålla koll på utredningen.
Det betyder att du ville skydda Jeremy, eller...
Nån annan.
Du sa att han inte var kapabel att mörda. Då återstår du själv.
Försök föreställa er att er son var rädd för världen.
Och en dag blev alla hans farhågor besannade.
Jag visste inte att han hade gått ut eller ens att han kunde.
Att se honom i det skicket var det hemskaste jag varit med om.
Jag höll om honom tills han slutade skaka.
Jag tvättade honom och gjorde rent såren.
Sen bad jag honom skriva ner hela historien om vad som hänt.
När jag förstod att MPresario hade lurat honom blev jag som förbytt.
Nej!
- Berättade du för Jeremy? - Jag sa att allt var som vanligt.
Han måste ha förstått, för han erkände för att skydda dig.
Vad händer med Jeremy om jag blir dömd? Han klarar sig inte själv.
- Jag ser till att han får hjälp. - Det är dags att gå, Stephanie.
Ställ dig upp med händerna på ryggen.
Jag förstod inte vem du var innan din partner dök upp i Caleidoscope.
- Nej, du behöver inte... - Du är rolig och känslig.
Jag förstår om du inte tror mig, men mina känslor för dig var äkta.
- Jag sa ju att vi inte kan ses. - Jag är här i tjänsten.
Jag vill att du träffar en patient. Det är nån jag inte kan hjälpa.
- Daniel. - Jag är ledsen för födelsedagen.
Det ersätter inte maten hos den kända kocken, men...
...jag hoppas att du vill äta en ynka måltid med en gammal vän.
Titta noga på personen bredvid dig. Vad ser du?
En rival? En före detta älskare?
Han som inte tror att du märker att han skriver av dina anteckningar.
Blir ni överraskade om jag säger att det mest är en fantasi?
Vi lär känna folk utifrån små ledtrådar om dem.
Vi bearbetar det genom ett filter av våra egna fördomar.
Vi låter vår hjärna fylla i det vi inte vet om deras identitet.
Men vilka de egentligen är, deras innersta väsen...
Det finns bara i deras hjärna, inte i vår.
Om ingen tonåring i Silicon Valley uppfinner ett sätt-
- att koppla upp sig mot nån annans hjärna-
-kan vi aldrig veta vem den andra är.
Vi kan bara gå på det vi vet är äkta.
Våra känslor.
Kärlek, ilska, lycka, rädsla, vänskap.
Det är de som styr vår hjärna.
Om vi kan lära oss att lita på dem-
- kan de oftast hjälpa oss hitta det vi söker.
Text: Lovisa Stenström www.sdimedia.com
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com