Мобі Дік фільм представляє
Мобі Дік Фільм і Партизан фільм
В ролях:
Паскаль Орбійо
Аріан Аскарід
Фредерік Бель
Франсуа Клюзе
Мікаель Коен
Луї-До де Ленкесе
Жулі Депардьє
Жудіт Габреш
Філіп Маньєн
Станіслав Мерхар
Емануель Муре
Елоді Навар
Лорен Стокер
Мистецтво любити
Режисер Емануель Муре
Тієї миті, коли ми закохуємося,
в нас народжується особлива музика.
Наприклад, така.
Або така.
Або навіть така.
У кожного вона своя і виникає у найнесподіванішу мить.
Ванесса допомагала Вільяму з колесом на велосипеді.
Зоя була з Івом і знову думала про Жеремі.
Іноді двоє закохуються одночасно
і у них звучить однакова музика.
Як у Емануель і Поля.
Лоран мріяв почути таку музику.
Він чекав на це з великим нетерпінням.
Перепрошую!
У вас не буде запальнички?
З нетерпінням тому, що він був композитором.
Йому було цікаво, якою буде ця музика.
До цього він чув лише уривки.
Кілька нот з Анабель.
Анітрохи не більше з Елізабет.
Він був таким одержимим, що намагався уявити її коли створював.
Як не дивно, ті, хто чув його роботи,
впізнавали у них те, що відчували, коли закохувалися.
Те, чого він не знав.
Багато хто вітав його.
Особливо жінки.
Багато з них думали, що з таким чоловіком
вони відчують сильне кохання.
Через його руки пройшло багато
і щоразу він з усіх сил намагався їх кохати.
Сподівався, що полюбить.
Даремно.
Музики він так і не почув.
Бачите оці білі плями?
Він був молодим, коли невиліковно захворів.
Незадовго до смерті, гуляючи на самоті, він почув музику.
Він так і не дізнався, кого любило його серце.
Від пропозицій не відмовляються.
У тебе цілий рік не було сексу?
Так, рік.
В твоєму віці це серйозно.
Ти маєш бути активною.
Рік - це 5 років за календарем статевого життя.
Так?
Це дуже важливо для здоров'я.
Секс укріплює організм, покращує роботу мозку, піднімає настрій.
Справді?
Це питання гігієни.
Секс укріплює здоров'я, що значно скорочує бюджетні витрати.
Познайомся з кимось.
Легко сказати.
Ви любите одне одного.
Я не винна, що не закохуюся.
А ти знайомся.
Тобі буде корисно.
Не можу, я соромлюся.
І мені незручно знайомитися лише заради цього.
Попроси друга.
Як це?
У багатьох самотніх є друзі для сексу.
Це вигідно.
У мене нема самотніх друзів.
Мішель із Жоель, Ерік з Мелані.
А Трістан?
Він з кимось познайомився.
Бернар живе в Австралії, а Жеремі з тобою.
В Ідеалі ми маємо ділитися своїми чоловіками
із самотніми подругами.
Не кажи дурниць.
Я серйозно.
Я - за розподіл достатку.
Це як податки на допомогу бідним.
Ти ж запрошуєш в заміський будинок друзів,
які не знають куди поїхати у відпустку.
Чому не позичити свого друга тим, у кого друга нема?
Це має бути традицією.
Секс - це не звичайне заняття.
Вважай, що це масаж, для якого потрібні не лише руки.
А свого масажиста любити не обов'язково.
Ти лише подумай.
А що, якби Жеремі з кимось переспав?
Якщо у тебе за спиною - це одна справа,
а якщо за моїм проханням - зовсім інша.
Якби він переспав з тобою заради доброї справи,
я б не ревнувала.
Я 6 ним пишалася.
Алло!
Я запитала у Жеремі.
Він погодився.
Нащо?
Зробити добру справу.
Але...
Послухай...
Погоджуйся.
Це на користь.
Гаразд, я згодна.
Чудово.
Привіт!
Я йду в кіно.
Жеремі!
Жеремі, прийшла Ізабель.
Привіт!
Бувайте!
Повернуся о дев'ятій.
Ти залишишся на вечерю?
Не можу, я вечеряю з мамою.
Тоді зідзвонимося.
Не сумуй.
Вип'єш?
Ні, дякую.
Тоді в спальню?
Прошу.
Секретів поміж подругами не було,
але про свій сон Ізабель не розповідала.
Проте, дещо її стурбувало.
Я довго думала над твоїми словами.
Як можна рік жити без сексу?
Ти в самому розквіті.
Рік - це занадто довго.
Якщо не хочеш спати з незнайомцем, попроси друга.
Слова подруги стривожили Ізабель.
Ще більше її стривожило те, що сон збувається.
У багатьох є друзі для сексу.
Вона ущипнула себе.
Ні, це не сон.
Можна зробити людині добре справу
навіть якщо любиш ще когось.
Це дружба.
Не усі жінки тієї ж думки.
Я їх розумію.
Якби Жеремі погодився зробити тобі добру справу, я була б рада.
Я 6 ним пишалася.
Запитати у нього?
Не треба.
Чому?
Смієшся?
Це незручно.
Мені ні.
А мені так.
Як хочеш.
Жеремі був би не проти.
Це неправильно.
Чому?
Ми вільні люди.
Справа не в цьому.
А в чому?
Спробуй.
Я тебе наче катую.
Я не наполягаю.
Я побігла.
Здзвонимося.
Гаразд.
Дякую.
Пусте.
Більше вони про це не говорили.
Ізабель так і не знала чи правильно вона вчинила, що відмовилася.
Бажання змінні й коливаються як трава на вітрі.
Алло, Жанно!
Це Ахіл.
Ми познайомилися в гостях у Марка три місяці тому.
Ні.
Я попросив у нього твій номер.
Мені дуже сподобалася наша бесіда, хоча вона довго й не тривала.
Цими вихідними я вільний і подумав,
що ми могли б пропустити по стаканчику.
Пусте.
Гаразд, якось іншим разом.
Бувай.
Франсуазо?
Це Ахіл.
Дзвоню дізнатися, що у тебе нового?
Ти спала?
Ясно.
Десята година.
Ні, даруй.
Добре, спи.
Вітаю!
Перепрошую, що потурбувала.
Я ваша сусідка.
Я пішла подивитися на пошту, а двері через протяг зачинилися.
Можна я від вас викличу слюсаря?
Добре.
Ні, звичайна.
Дякую.
У нього переді мною ще один виклик.
Дякую.
Якщо вам щось знадобиться - звертайтеся.
Дякую.
До побачення.
Ви ж не чекатимете на сходах?
Ви тут нещодавно.
Я вас раніше не бачив.
Так, менше тижня.
Ви жили в Парижі?
Так, неподалік, за дві станції звідси.
Дякую.
Так вийшло, що ми з другом розійшлися.
Розумію.
Напевне вам наразі непросто.
Може і непросто, проте цікаво.
Я ніколи раніше не жила одна.
Справді?
І як вам?
Мені подобається, хоча не впевнена.
Поки зарано.
Може це не надовго.
Таю
Може я до нього повернуся чи...
То ви не розійшлися?
Не знаю.
Як сказати.
Подивимося.
Він був би радий, а я не знаю.
Я була шокована, коли дізналася, що він мені зраджує.
Пусте, буває.
Я дуже життєрадісна людина.
Я вважаю, що нема щастя без нещастя.
Може у мене було недостатньо чоловіків,
щоб зрозуміти, що таке пара.
І знаєте, я не маю уявлення як би було з іншим чоловіком.
Ви мене розумієте?
Може мені спробувати завести роман?
Як ви гадаєте?
Якщо ви відчуваєте таку потребу,
можливо варто прислухатися до того, що коїться всередині.
Думаєте?
Вважаю, але вирішувати вам.
Ви праві, я спробую.
А ви?
Що?
Не хочу видатися базікою, але ви живете один?
Наразі у мене нікого нема.
Таю
І як вам?
Нормально?
Так.
У вас багато вільного часу?
Більше, ніж раніше.
Чудово.
Ми могли 6 частіше зустрічатися.
Звісно.
Ми могли 6 призначити побачення.
Потанцюємо?
Авжеж, якщо хочете.
Ні.
Ні?
Забудьмо про це.
Чому?
Тому що це не природно.
Що не природно?
Що ви мене поцілували.
Я поцілував вас природно.
Не думаю.
Природно.
Якби я не сказала те, що сказала, поцілували 67
Так.
Ви зробили це тому, що я сказала, що заведу роман?
Ні.
Мені так не здається.
Я вас запевняю.
Я вам не подобаюся?
Подобаєтеся.
Ви мені теж.
Шкода.
Слюсар.
Стривайте.
Тобто, ви були 6 не проти, якби нічого не говорили?
Так.
Віддавати по-своєму не просто.
Дякую.
Ти дивно виглядаєш.
Усе гаразд?
Так, усе нормально.
Чесно.
Просто...
Що?
Мене мучать питання.
Щодо чого?
Самої себе.
Я собою невдоволена.
А що не так?
Наче усе нормально.
Я не самотня, про кар'єру хвилюватися не треба,
у мене є друзі, я здорова.
Проте чогось бракує.
Наприклад.
Моє життя немає смислу.
Я занадто егоїстична.
Я хочу бути більш щедрою, давати.
Давати щось іншим.
Але така можливість трапляється рідко.
Ти могла б займатися волонтерською роботою.
Я про це думала.
Але я можу лише у вихідні, а ми з Людовіком їздимо за місто
і я не можу позбавити його цього задоволення,
намагаючись бути щедрою.
Розумієш?
Авжеж.
А загалом якщо захочеш мене про щось попросити - не соромся.
Навіть якщо це здаватиметься занадто.
Гаразд?
Гаразд.
Обіцяєш?
Так.
Швидше 6.
Що таке?
Нічого.
Неправда.
Ти хочеш про щось попросити.
Таю
Ні.
Бачу, що хочеш,
Не хочу.
Значить, хочеш.
Ні.
Борисе, будь ласка, я буду така щаслива.
Це занадто.
Але я хочу, щоб було занадто,
щоб було глобально, щоб було забагато.
Амелі, знаєш що?
Якби ти не наполягла, я 6 ніколи не попросив.
Ніколи.
Я слухаю.
Загалом, хоч ми і друзі, я до тебе небайдужий.
Мій потяг до тебе посилюється.
Який потяг?
Сни, фантазії, бажання.
Чому ти не говорив?
Не хотів тебе злякати і через Людовіка.
Але як я можу тобі допомогти?
Ти 6 могла допомогти мені розібратися.
Іноді я думаю, що може не закоханий в тебе?
Усе це погано відбивається на моєму особистому житті.
Я думаю, що з тобою буде краще, ніж з іншими.
Ні.
І я так кажу.
Що я можу зробити?
Ні, Борисе.
Мені треба знати.
У фантазіях я буду кращою, ніж у житті.
Через Людовіка я допомогти не можу.
Мені шкода.
Даруй.
Мені теж шкода.
Мадам, ви упустили шарф.
Дякую.
Щиро дякую.
У вас не буде дріб'язку?
Мені дуже шкода, але я усе віддала за квіти.
Чесно.
Я хотіла б допомогти, але...
А сигарети не буде?
Я нещодавно покинула курити.
Я справді хотіла б вам допомогти.
Квіти візьмете?
Ні, мадам.
Точно?
Дякую, до побачення.
Марго!
Я вам допоможу.
Дякую, не треба.
Давайте.
Ти вдома!
Так, прийшов рано.
Шведам договір не підписали.
Місяць роботи даремно.
Шкода.
Якщо хочеш відволіктися, запрошую тебе на вечерю.
Я нікуди не хочу.
До побачення.
Коктейль будеш?
Ні, дякую.
А сандвіч?
Ні, дякую.
Масаж голови?
Не треба.
Музику?
Ні.
Чого тобі хочеться?
Не знаю.
Людовіку!
Що?
Ходи-но сюди!
Що там?
У мене для тебе сюрприз.
Який сюрприз?
Приходь, побачиш.
Жером.
Я відповім.
Так.
Справді?
Я запитаю Амелі.
Він не в гуморі.
Хоче зі мною випити, щоб підняти собі настрій.
Нічого?
Нічого.
Так, я скоро прийду.
Я пішов.
Ти не чекай мене на вечерю.
Бувай.
Це ви?
Вітаю!
Добрий вечір!
А я думала, хто там?
У мене сіль закінчилася.
Не позичите, бо уже пізно?
Авжеж, заходьте.
Дякую.
Майже не залишилося.
Нічого.
Дайте руку, поділимося.
Вистачить?
Цілком.
Я сьогодні працюю.
Повечеряємо якось?
Звісно.
І поговоримо.
Я хотів дещо сказати.
Зараз?
Так.
Я поцілував вас тому, що хотів вас.
Я люблю, коли бажання не заплановане.
Так і було.
Мені складно так думати.
Ви поцілували мене після того як я розказала про роман.
Я чекав слушної нагоди, а потім усе сталося так швидко.
Ваше бажання не було сильним.
Воно було дуже сильним.
Ви говорите в минулому часі.
Наче його більше нема.
Воно все ще сильне, навіть ще сильніше.
Поцілуйте мене і побачите.
Пізно.
Чим більше ми говоримо, тим більше штучності.
Можливо якщо ми забудемо про це,
то зможемо цілуватися природно.
Небезпека посилює задоволення.
Емануель!
Що з тобою?
Я йду від тебе, коханий.
Я плачу тому, що йду від тебе.
Про що ти?
Прошу, не став запитань.
Просто знай, що я люблю тебе.
Мені дуже шкода.
Якби ти знав, як мені шкода.
Як я можу не ставити запитань?
Сама подумай.
У тебе є інший?
Так?
У тебе є хтось ще?
Нікого конкретного.
Як це?
Їх кілька.
Кілька?
Так, але усе постійно змінюється.
Я поки тебе не зрадила, але довго я стримуватися не зможу.
Емануель, я нічого не розумію.
Я готовий тебе вислухати, але ти маєш мені усе пояснити.
Кілька місяців тому у мене почав виникати потяг до різних чоловіків.
Проти моєї волі.
Я тобі не говорила і думала, що це минеться,
але ставало тільки гірше.
Я подумала, що це через гормони і зробила аналізи,
але усе виявилося в порядку.
Це тривало.
Я подумала, що це психологічне і пішла до психотерапевта.
Що він сказав?
Поки нічого конкретного.
Я почала лікування.
Треба зачекати.
Можуть минути роки.
Мої бажання чекати не можуть.
Останнім часом просто пекло.
Якщо чоловік дивиться на мене з бажанням
я хочу задовольнити його.
Я стримуюся з усіх сил.
Це може статися на роботі, в автобусі, в магазині, в будь-яку мить.
Я цілими днями борюся з цим голодом.
Це виснажує.
Я не хочу тобі зраджувати, але це сильніше за мене.
Я більше не можу боротися зі своїм тілом.
Я робила для нас усе, що могла.
Більше я не можу.
І я не хочу завдавати тобі болю.
Я поживу в Елеонори.
Вона поїхала на два місяці.
А потім подивимося.
Усю ніч Поль блукав Парижем.
Він пройшов від Рю ді Моску поряд з вокзалом Сен-Лазар,
повз оперу, Лувр, вздовж Сени до ботанічного саду,
який, звісно, був зачинений.
Він перейшов через Сену, дійшов до авеню Доміні
і пішов до Венсенського лісу.
В парку він зупинився, розвернувся і пішов додому.
Зажди, стривай.
Я довго думав.
Якщо хочеш спробувати - рішення є.
Ти йдеш, щоб я не страждав, але я страждатиму менше,
якщо ти залишишся.
Поль!
Я не заважатиму тобі піддаватися твоїм бажанням.
Я зроблю усе , що захочеш.
Я хочу бути поряд, щоб обійняти тебе,
коли тобі буде потрібно.
Коли ти приходитимеш додому.
Що скажеш?
Тепер нарешті Емануель могла дивитися
на чоловіків, не почуваючись винною.
Кави?
Із задоволенням.
Дякую.
Нема за що.
Від месьє зліва.
Вона могла вільно віддаватися своїм бажанням,
не почуваючись винною.
Тим не менше, сталося щось дивне.
Вона спала лише з одним чоловіком.
Щоразу вона поверталася до Поля,
не піддаючись своїм бажанням.
Він прикував її до себе, надавши свободу.
Потяг, який вона відчувала до інших чоловіків,
лише оживляв і посилював бажання Поля настільки,
що вона знайшла в ньому усіх чоловіків, яких хотіла.
Алло!
Це я.
Вітаю!
Ви вільні в суботу?
Так.
Де зустрінемося?
У вас, гаразд?
Так.
Чудово.
До побачення.
Вітаю!
Рада вас бачити.
Усе добре?
Так.
Ви не проти шампанського?
Хочете скористатися тим, що я сп'янію?
Ні, просто воно у мене було.
Було б краще, якби ви хотіли, щоб я сп'яніла.
Чому?
Це говорило 6 про ваше бажання.
Я вам більше не цікава?
Цікаві, але...
Що?
Ви настільки відверті, що я бентежуся.
Я вам говорила, щоб люблю, коли усе природно, спонтанно.
Давайте конкретно.
Давайте.
Чого ви хочете просто зараз.
Не думайте, говоріть відразу.
Здається, я хочу вас поцілувати.
Здається?
Ви не впевнені?
Впевнений.
Тоді чому ви стоїте?
Я чекаю на вас.
Це безглуздо цілувати того, хто цього не хоче.
Хто сказав, що я не хочу?
Я не бачу, щоб ви хотіли.
Я вам подзвонила, прийшла до вас в гості.
Ви прийшли до мене й минулого разу.
Я думав, що ви хочете, але помилився.
Я хотіла, проте обставини були не ті.
А зараз ті?
Не знаю.
Я почуваюся світлофором.
Світлофором?
Так дивляться, коли чекають на зелений.
Ви на мене тиснете.
Я вас не чіпав.
Саме так.
Що таке?
Я цілувалася лише з Вілфредом.
А як же минулий раз?
Ми з вами...
Це не рахується.
Не тепер.
Але чому?
Це занадто нове.
Іншим разом?
Коли?
Не знаю.
Я подзвоню.
Зраду слід тримати в таємниці.
Ця історія почалася в неділю і закінчилася в п'ятницю.
Вільям і Ванесса кохали одне одного.
Вони булим знайомі з дванадцяти років і їхнє кохання лише міцнішало.
Тому була особлива причина.
Спочатку вони були друзями.
Коли вони почали зустрічатися, вони пообіцяли
одне одному, що збережуть дружбу.
Це означало, що вони мали бути відвертими
і не повинні обмежувати свободу одне одного.
Я тобі ні разу не зраджувала.
Знаю.
Я можу з деким переспати, доки він не поїхав.
Я не хотіла тобі говорити, але ми домовилися
про усе одне одному розповідати і я вирішила не приховувати.
Ти його кохаєш?
Ні, але він мені подобається.
І він так сильно мене хоче, що я теж його хочу.
Розумієш?
Де ви познайомилися?
На роботі.
Його звуть Луї.
Наступного тижня він їде працювати в Бразилію.
Тут нема ніякої загрози.
Не треба було говорити.
Ні-ні, навпаки.
Мені краще знати.
Я тобі навіть вдячний.
Просто я не очікував.
Може я не зможу з ним переспати.
Цікаво, яка у мене буде реакція.
Я можу запанікувати.
Ванессо, пробач.
За що?
Я не впораюся.
Я думатиму про тебе і...
Даруй, я занадто слабкий.
Він для мене не важливий.
Головне - ми.
Я не піду.
Я передумав.
Я хочу, щоб ти з ним побачилася.
Ні, я не хочу завдавати тобі болю.
Я довго думав.
Я відреагував занадто різко.
Через мене ти про це шкодуватимеш.
Не шкодуватиму.
Поки цього не знаєш.
Краще каятися, ніж шкодувати.
Ми маємо любити свободу, а не боятися Її.
Страх - це упередження,
а ми обіцяли одне одному не мати упереджень.
Чи не так?
Понеділок.
Луї!
Йду.
Ти в порядку?
І?
Так.
Справді?
Дякую.
Обережно.
Що?
А раптом побачать?
Даруй.
Я піду.
Бувай.
До п'ятниці.
Вівторок.
Луї, що сталося?
Я не можу.
Не можеш що?
Не ревнувати.
Не ходи.
Я сам на себе злюся.
Середа.
Ванессо!
Що сталося?
Виникла проблема.
В п'ятницю у нас не вийде.
Чому?
Не став питань.
Я не можу.
Не можу.
Це неможливо.
Ти ж знаєш, що я їду далеко.
Можливо ми більше не побачимося.
Так, але як є.
Але ти обіцяла.
Я стільки чекав на цей день, наче це побачення
з кращим спогадом життя.
В п'ятницю я не прийду.
Якщо ти не можеш в п'ятницю, давай побачимося в четвер.
Четвер.
До вечора.
Ванессо, я мушу дещо тобі сказати.
Я не їду в Бразилію.
Чому?
Через тебе.
Завдяки тобі.
Я не розумію.
Ванессо, я кохаю тебе з тієї миті, коли тебе побачив.
Наче я знав тебе усе життя.
Наче я тебе чекав.
Так буває лише раз у житті.
Але у мене є чоловік, якого я кохаю.
Якби ти його кохала - не прийшла б.
Ти не правий.
Ми домовилися, що це на один раз.
Я не давала тобі підстав думати, що між нами щось можливе.
Давала.
Ні.
А твоя поведінка?
Твої погляди?
Це тому, що ти мені подобаєшся.
І все.
І все?
Я не знала про твої почуття, інакше б не прийшла.
Що ти робиш?
Йду.
Прошу, давай все одно кохатимемося.
Я знаю про твої почуття.
Я не можу.
Чому?
Тому, що я люблю його.
Я думала, що ми з тобою на одній хвилі
і що між нами усе буде просто.
Ти в порядку?
Не в порядку.
Так?
Треба поговорити.
Про що?
Про нас.
Що таке?
Я хочу, щоб ти з ним зустрілася.
Це має бути завтра?
Давай не будемо про це.
Ми повинні про це поговорити.
Я лише про це і думав.
Я в собі розібрався.
Я не передумаю.
Подзвони і скажи, що згодна.
Я уже відмовилася.
Буде безглуздо.
Щоб не завдавати мені болю?
Перегорнемо сторінку.
Так, буде боляче, але це допоможе нам вирости.
Вирости можна лише через випробування, новий досвід.
Не слід боятися нового.
Я не хочу щоб ти мене потім звинувачувала.
Не буду.
Це не все.
Якщо я завтра теж піду на побачення, краще,
щоб ти теж була з ним, чим чекала вдома сама.
Тобто...
Так.
Вона стажер.
За два тижні вона їде додому.
Якщо ми отримаємо один і той самий досвід,
ми станемо лише ближчими.
Ти гарно виглядаєш.
Ти теж.
Бувай.
Для обох хвилини минали повільно.
Уява при цьому працювала активно.
Чого лише вона не малювала.
Усе пройшло добре?
Так, більш-менш.
А у тебе?
Теж.
Так собі.
Було цікаво?
Так, цікаво.
Не шкодуєш?
Ні.
Новий досвід.
А ти шкодуєш?
Ні, було корисно.
Чомусь навчилася?
Та ні.
Розчарована?
Дещо треба обов'язково спробувати.
Я теж так думаю.
Тепер ми спробували.
Можна жити далі.
Так.
Я за тобою скучала.
Я теж.
Ти втомився?
Вечір лише почався.
Проявляйте терпіння, але в міру.
Вітаю!
Мене немає вдома.
Залишіть повідомлення.
Добридень!
Це Ахіл, ваш сусід.
Дзвоню, тому що минуло уже кілька днів.
Я сподіваюся, що з вами усе в порядку і я хотів би вас побачити.
Я дуже хочу поцілувати вас.
Мені сподобалося повідомлення.
Ви зникли.
Усе було складно.
Вип'єте?
Ні.
Перехопите?
Ні.
Сядете?
Ні.
Чому?
Ви не хочете?
Хочу, але...
Що?
Я не знаю, чи закохана.
Це не важливо.
Мені треба знати, що я закохана.
Може це прийде.
Я хочу спочатку дізнатися.
Може ви закохані, але поки про це не знаєте?
І ви зрозумієте це, якщо кохатиметеся.
А ви закохані?
Думаю, що так.
Ви не впевнені.
Просто ви застали мене зненацька.
Я про це ще не думав.
Подумайте зараз.
Думаю, що закоханий.
Я щось відчуваю.
Що саме?
Щось дуже приємне.
Я теж.
Якщо кохатимемося, ми точно дізнаємося.
Значить, для вас це перевірка.
Думаю, що переходити на наступний рівень поки що рано.
Давайте зачекаємо більшої серйозності.
Я вас не розумію.
Я думав, що ви хочете завести роман.
Не треба задавати питань.
Треба пізнавати непізнане.
Так, але я більше не знаю чи потрібен мені роман.
Ви не знаєте всього.
Дещо змінилося.
Між нами з другом усе закінчено.
Я хотіла завести роман, щоб розібратися в наших стосунках,
але тепер він мені не потрібен.
І я не можу кохатися просто так.
Для мене це святе.
Саме так, це і слід відзначити.
Вважайте, що це обряд, у якому ми віддаємо належне природі.
Так.
Бажання розпускається в нас як листя на деревах.
Мені дуже сподобалося.
Що?
Бажання розпускається в нас як листя на деревах.
Що ви робите?
Записую.
Як листя на деревах.
Мені майже захотілося.
Що?
Нічого.
Я не розумію.
Ви говорите, що любите природність,
а коли природа проявляє себе, ви відмовляєтеся.
Це сильніше за нас.
Це і є природа.
Усі атоми всередині нас так і притягуються.
Йшлося про поцілунок.
Можна й роздягтися.
Ні, це занадто.
Чому?
У мене виникає бажання.
А коли ми цілуємося ні?
Виникає, але так я втрачаю над собою контроль.
Я теж.
Якби ви знали як сильно я вас хочу.
Це невимовно.
Ви йдете?
Даруйте.
Вам зі мною складно.
Звідки у вас сили опиратися?
Я як усі.
Ви теж опираєтеся.
Так.
Наскільки сильно ви мене хочете?
Дуже сильно.
Ви стримуєтеся, щоб не накинутися?
Звісно.
Значить, ви не піддаєтеся своєму бажанню.
Ви теж можете тримати себе в руках.
До побачення.
Часто достатньо погляду, щоб закохатися,
але іноді буває інакше.
Амелі продовжувала бачитися з Борисом,
але вона не могла не думати про його потяг до себе.
Точніше, до свого тіла.
Вона важко уявляла собі силу його бажання.
Він нічого не показував.
Вони присягнули більше про це не говорити.
Цей секрет псував задоволення,
котре вона отримувала від зустрічі з Борисом.
Тепер усе було інакше, але вона не могла бачитись з ним рідше.
Це покарало 6 його за помилку, яку він скоїв через неї.
Та чи помилка це?
Бажати когось всупереч своїй волі?
У нас з Марі все.
Ви розійшлися?
Вихідними.
Але у вас все було добре.
Проте це була не казка.
Скажи мені чесно: ти розійшовся з нею через мене?
Ні, про що ти?
Про твій потяг до мене, який заважає твоєму особистому життю.
Ми домовилися забути.
Знаю.
Проте я не хочу нести опосередковану відповідальність.
Забудь про це.
Ти не винна, що я втратив глузд через твоє тіло.
Твоє бажання заважає нашій дружбі.
Я нічого не можу з цим вдіяти.
Спробуй мене.
Амелі читала наукову статтю про сексуальну стриманість.
В ній був проаналізований механізм того,
що прийнято називати скромністю.
Мовилося, що факторами морального контролю є зір і слух.
Досліди, здійснені професором Лавином показали,
що за відсутності зору чи слуху,
люди піддаються сексуальним бажанням набагато простіше.
Амелі подумала, що для того, аби подолати свою скромність,
треба спробувати аналогічні умови.
Опинитися в темному готельному номері,
не вмикаючи світло і не говорячи ані слова.
Вони не повинні ані бачити, ані чути одне одного.
Лише за таких умов Амелі погодилася
поступитися бажанню Бориса.
Ну що?
Я згоден.
Через інтернет Амелі замовила готель на п'ятницю.
Вона мала прийти о четвертій годині
і повністю затемнити номер.
О 4:15 прийде Борис.
О 5:15 сигнал будильника повідомить про закінчення зустрічі.
Борис піде першим, а за 15 хвилин піде Амелі.
В середу, за два дні до побачення Амелі пішла з роботи раніше.
Вона дуже хвилювалася.
Ізабель, привіт!
Амелі!
Ми так давно не бачилися.
Я така рада тебе бачити.
На деякий час вона забула про хвилювання,
бо була дуже рада зустріти Ізабель після стількох років.
Раніше вони тісно дружили, але потім втратили одне одного з виду.
Нещодавно Ізабель переїхала в район Амелі.
Коли Амелі дізналася, що у Ізабель нікого нема, їй спала думка.
Що я могла вдіяти?
Він мій кращий друг.
Вона розповіла про свою незручну ситуацію.
Звісно, вона залишила особу Бориса в таємниці,
хоча Ізабель його і не знала.
Ось так.
Я думала, що зможу, а тепер розумію, що ні.
Я просто не здатна зрадити.
Не знаю чому.
Я 6 хотіла, але не можу.
А Людовік останнім часом так добре до мене ставиться,
що мені ще важче.
Розумієш?
Ти за мене не сходиш?
Що?
Заміни мене.
Ти серйозно?
Так.
Чому я?
Не знаю.
Ми з тобою зустрілися.
У тебе нікого нема.
Ви з ним не знайомі, жодних зобов'язань.
Який у тебе зріст?
1,69 м.
А я 1,68 м.
А розмір грудей?
32 Б.
І у мене.
А стегна якого розміру?
44.
Ми майже близнючки.
Ну що?
Амелі з надією чекала на відповідь Ізабель.
А Ізабель думала про свій сон і про пропозицію,
від якої вона відмовилася.
Візьми про всякий випадок мої парфуми.
В п'ятницю о 3:50 Ізабель прийшла в готель.
О 3:56 взяла ключ.
О 3:59 увійшла в номер.
О 4:11 вона поставила будильник.
О 4:16 Борис підійшов до дверей і побачив ключ
на знак того що все готове.
Постукавши три рази, він позначив свою присутність і увійшов.
Борис пішов з готелю о 5:27.
Ізабель пішла за 15 хвилин, згідно з планом.
Приблизно о 6:30 Амелі подзвонила Ізабель
дізнатися чи усе пройшло, як планувалося.
Ізабель сказала, що усе минуло добре.
Амелі були цікаві подробиці, проте запитувати вона соромилася,
що Ізабель було на користь, тому що ділитися
вона не хотіла навіть з подругою.
І минуло мало часу, щоб зрозуміти свої почуття.
Амелі побачила Бориса за шість днів.
Вони домовилися не говорити про те, що сталося
і намагалися цього не робити.
А загалом як справи?
Добре.
А у тебе?
Добре.
Амелі хотілося дізнатися чи допомогла Борису ця зустріч.
Вона сподівалася, що в ході невимушеної бесіди помітить зміни.
Як тиждень?
Добре.
А у тебе?
Теж.
Трохи застудилася, але усе минуло.
А у тебе?
Я ні, не застуджувався.
Ясно.
Значить усе добре?
Добре.
Так.
Амелі мучило нетерпіння.
Вона подумала, що якщо не можна говорити про це,
можна обговорити ефект, щоб дізнатися, чи досягнута мета.
Як у тебе справи з нашої останньої зустрічі?
Я ж сказав: добре.
Ні, я маю на увазі проблему з моєю зовнішністю.
Вона вирішилася?
Я не думав, що ми відкрито це обговорюватимемо.
Мені дуже незручно.
Я бачу, що тобі теж.
Якщо щиро - я не знаю.
Усе було так швидко.
Занадто багато нового за такий короткий час.
Згодна?
Давай повторимо один раз.
В тих же умовах.
Потім я знатиму.
Наразі усе розмите.
Добре?
Він хоче повторити.
Чому?
Я не зовсім зрозуміла.
Для нього було занадто багато нового.
Він думає, що наступного разу усе буде ясніше.
Тому я хотіла попросити тебе замінити мене ще раз.
Ізабель зробила вигляд, що ця ідея їй не до вподоби.
Вона наче сумнівалася і обдумувала цю ситуацію.
Вона не хотіла, щоб Амелі подумала,
що вона погодиться заради задоволення.
Амелі добре це розуміла, тому не намагалася її переконати.
Справді краще, якщо піду я?
Ти точно не хочеш піти сама?
Це питання здивувало Амелі.
Похитавши головою, на якийсь час
вона замислилася про це про себе і забула.
Повернуся о 4:30.
Побачення пройшло в тому ж готелі в таких же умовах.
Ізабель уже повідомила Амелі, що усе пройшло згідно з планом.
І раптом...
Я кохаю тебе, я кохаю тебе.
Вона перечитала.
Я кохаю тебе, я кохаю тебе.
Як справи?
Кепсько, Борисе.
Що це означало?
Те й означало.
Борисе!
Амелі, я кохаю тебе.
Це прекрасно.
Чому я відразу цього не зрозумів?
Я гадав, що це просто фізичний потяг,
але тіло - це відображення душі.
Борисе, я не кохаю тебе.
В цьому важко зізнатися.
Я сам спочатку не хотів в це вірити, але ти теж кохаєш мене.
Ти двічі це довела.
Такий потяг може бути лише взаємним.
Твоє тіло, твоя шкіра, твої рухи сказали мені, що ти кохаєш мене.
Мені легше в цьому зізнатися, бо у мене нікого нема.
Але подумай сама.
Людовік переживе, а нам не можна гаяти ані хвилини.
Борисе!
Вона хотіла розповісти правду,
але це означало зрадити і скомпрометувати Ізабель.
Борисе!
Я не знаю, що сказати.
Давай якийсь час не бачитимемося.
Усе минеться.
Не минеться, Амелі.
Це неймовірно.
Я ніколи такого не відчував.
Навіщо гаяти час?
Я не можу без тебе.
Я хочу, щоб ми були разом.
Я розумію твій страх, твою розгубленість, але я тут.
Ти помиляєшся, якщо гадаєш, що я відпущу тебе.
Я не дам тобі ані найменшої передишки.
Ми відпочиватимемо лише в обіймах одне одного.
Даруй, але я запізнююся.
Мені час.
Ми побачимося?
Не знаю.
Я подзвоню.
Взагалі нічого?
Даруйте.
Алло!
Звісно ні, Борисе.
Зараз.
Це тебе, Борис.
Після цього Борис міг подзвонити о будь-якій порі вдень і вночі,
щоб просити про зустріч з Амелі.
Алло!
Ні, Борисе, я не можу.
Припини дзвонити мені.
Вже пізно, я вечеряю з друзями.
Я не можу.
Зараз не час.
Я кладу слухавку.
Кладу.
Цілую.
При денному світлі.
Даруйте.
Алло!
Борисе, я на роботі.
На роботі!
Я не можу!
Перепрошую.
Повідомленнями була заповнена навіть електронна скринька.
Вона боялася, що усе стане відомо.
Я відповім.
Алло.
Помилилися.
Я не хочу знати, що між вами сталося,
але він переконаний, що я жінка його мрії.
Треба сказати йому правду.
Я не згодна.
Я пішла на це лише за умови анонімності.
Може він тобі припаде до вподоби?
Але я не хочу з ним зустрічатися.
Уяви, що сподобається.
Гаразд, але я йому не сподобаюся.
Він кохає тебе, а не мене.
У нього голова заповнена тобою.
Якщо він зрозуміє, що я не ти, він розчарується.
Ізабель погодилася замінити Амелі.
Амелі поголилася зустрітися з Борисом,
якщо він погодиться на її умови.
Вона попередила: найменше відхилення
і вона припинить бачитися з ним.
Вона організувала спілкування так,
щоб Людовік нічого не запідозрив.
Вони відкрили по новій електронній скриньці.
Амелі стала Алісою Чудовою, а Борис - Гектором Гюго.
Хвилинку, месьє.
А Ізабель - Супер-вумен-364.
Зараз.
Гектор призначав Алісі побачення,
а вона відправляла час Супер-вумен-364.
Повернуся о п'ятій, дякую.
Повернуся о 3:30.
Повернуся о 6:30.
Бориса така система влаштовувала.
Він припинив дзвонити Амелі.
У неї майже вийшло забути його.
Втім, вона не могла не думати про ненадійність ситуації.
І вона вирішила допомогти долі.
Амелі домовилася зустрітися з Ізабель,
щоб наче піти по магазинах.
Вона підвела її до однієї вітрини, до другої.
Неймовірно!
Тут працює мій друг.
До третьої.
Давай зайдемо привітатися.
І ненароком зупинилася біля книжкової крамниці.
Борисе, ти тут?
Так.
Привіт!
Ми були в цьому районі.
Вирішили зайти привітатися.
Це Ізабель, моя подруга.
Вітаю!
Привіт!
Ми загубили одне одного з виду,
але тепер Ізабель живе в моєму районі.
Ви знайомі?
Ні.
Ізабель теж продає книги.
Невеличкий магазин на Рю Ваклен.
Не чув.
Ви обоє продаєте книги.
Хочеш подивитися?
Іншим разом.
Ми, здається, запізнюємося.
Гаразд.
Ми підемо.
Ходімо.
Бувай.
Здзвонимося.
У Бориса нікого нема.
І що.
У тебе теж нікого нема.
Так, але він мені не до вподоби.
Він приємний.
Він не подобається мені зовні.
У нього сумнівні літературні смаки.
Не перебільшуй.
Ти не згодна?
Ні, він симпатичний.
Це ж не він?
Тобто?
Не він?
Ні, звісно, ні.
Я б попередила.
Я 6 так не вчинила.
А я злякалася.
Симпатичні?
Так.
Даруй, мені треба дещо сказати Борису.
Я зовсім забула.
Я зараз.
Я радий, що ти прийшла.
Я скучив.
Як тобі моя подруга?
Я не роздивився.
Ти вважаєш, що вона приваблива?
Для мене важлива лише ти.
Знаю.
Але якби мене не було, як вона тобі?
Мені не до смаку.
Навіть неприємна.
Таю
А що?
Просто у неї нікого нема і я цікавлюся.
Перепрошую.
Я зараз.
Ви не допоможете мені?
Я шукаю книжку про складність почуттів.
Мені час.
До зустрічі.
Що?
Ми зустрічаємося о першій.
Точно.
Прошу.
Я їх купила.
Чудово.
Ходімо.
У мене о першій побачення, а я спочатку хочу зайти додому.
Бувай.
Побачення тривали.
Ти прийшла.
Тепер Ізабель і Борис познайомилися
і Амелі запрошувала їх на зустрічі з друзями.
Як справи?
Чудово.
Я вас уже знайомила.
Ти його пам'ятаєш? Він працює в книжковому.
Привіт!
Пам'ятаєш, вона продає книги?
Звісно, пам'ятаю.
Ти пам'ятаєш Бориса?
Ми заходили до нього в книжковий. Пам'ятаєш?
Так, пам'ятаю.
Так могло б тривати безкінечно, якби один з пожильців
не завіз в готель комаху.
Помилкова тривога.
Не хвилюйтеся.
Все в порядку.
Амелі була здивована тим, що Борис кілька днів мовчав.
Вона запитала Ізабель.
Проте через почуття такту Ізабель вирішила нічого не говорити.
Вона не хотіла звинувачувати Амелі в тому,
що та приховала від неї особу Бориса.
Так, вона не любила ставити людей в незручне становище,
тому що через це їй самій ставало незручно.
Амелі заспокоїлася, коли побачила, що Борис живий.
Але Борис більше з нею не спілкувався.
Вона намагалася зрозуміти, чому він її розлюбив.
Хоча це було й на краще, їй було трохи сумно.
Борис був її найкращим другом.
Без нього стало пусто.
Одного разу Ізабель і Борис зустрілися ще раз
на дні народження Зої.
Дощ йде.
Гроза.
Заходь швидше.
Ти уся змокла.
Я принесу рушника.
Привіт!
Як ти?
Нормально.
Дякую.
Витирайся.
Борис прийшов з другом друга.
Він нікого не знав.
Привіт!
Вони більше нічого одне одному не сказали.
Що вони могли сказати?