Kde bolo, tam bolo,
žilo jedno dievča Ella.
A tá nevidela svet vždy taký, aký bol,
ale azda akým mohol byť s malou troškou kúzla.
Miláčik!
Pre svoju mamu a otca bola princeznou.
Iste, nemala titul, ani korunu, ani hrad,
ale bola vládkyňou svojho vlastného malého kráľovstva,
ktorého hranicami boli dom a lúka na kraji lesa,
kde jej rodina žila už po celé generácie.
Aj s pánom Gunárom
a celou zvieracou rodinkou.
Ahojte. Čo to tam stvárate?
Nechajte trochu aj tým malým.
Nechceme, aby ste si pokazili žalúdky.
Gus-Gus, si predsa myš domáca, nie myš záhradná.
Nie je tak, Jacqueline?
Nesmieš jesť jedlo pána Gunára.
Mám pravdu, mama?
Stále veríš tomu, že ti rozumejú?
A nerozumejú?
Ale áno.
Verím, že zvieratá nás počúvajú a hovoria s nami,
len im treba rozumieť.
Tak sa učíme o ne starať.
Kto sa stará o nás?
Víly sudičky, predsa.
A ty v ne naozaj veríš?
Ja verím vo všetko.
Potom verím vo všetko aj ja.
Jej otec bol obchodník, chodil do zahraničia
a nosil jej darčeky zo všetkých krajín, ktorým Ella vládla.
Ella!
Kde sú moje dievčatá, moje krásne dievčatá?
Kde sú moje drahé?
Keď bol preč, Elle hrozne chýbal.
Ale vedela, že sa vždy vráti.
-Tam je! -Ocko, vitaj doma!
Ako sa máš?
Vyrástla si!
Čo to bolo?
Ah, toto?
Našiel som to visieť na strome.
Myslím, že vnútri by niečo mohlo byť.
Ten je nádherný.
Po francúzsky, to je un papillon.
Au!
Stojíš mi na nohách!
Ideme?
Pozri mami! Tancujem!
Malý papillon.
Všetko bolo tak, ako malo byť.
Za to, že žili ako žili a mali sa tak radi, považovali sa
za tú najšťastnejšiu rodinu.
Keď budem kráľ Dilly dilly
Ty kráľovná
Levanduľa Dilly dilly zazelená
Levanduľa modrá
Milujem ťa Dilly dilly
Ty miluj mňa
Smútok môže prísť do ktoréhokoľvek
kráľovstva, nech je akokoľvek šťastné.
A prišiel aj do Ellinho domova.
Je mi to ľúto.
Ďakujem, doktor.
Musí to byť pre vás ťažké.
Poď.
Ella.
Ella, miláčik.
Chcem ti prezradiť tajomstvo.
Veľké tajomstvo, prevedie ťa všetkými
skúškami, akým ťa život vystaví.
Musíš to mať vždy na pamäti.
Maj odvahu a buď láskavá.
V malíčku máš viac láskavosti ako
väčšina ľudí prechováva v celom tele.
A v tej je sila väčšia ako tušíš.
-A kúzlo. -Kúzlo?
Naozaj.
Maj odvahu a buď láskavá, moja drahá.
Sľúbiš mi to?
Sľubujem.
Dobre.
A...
Ja už teraz musím ísť, milá moja.
Prosím, odpusť mi.
Jasné, že ti odpúšťam.
Ľúbim vás.
Ľúbim vás, moja drahá.
Ľúbim vás.
Čas bežal a bolesť sa zmenila na spomienku.
Ella vo svojom srdci zostala rovnaká.
Pamätala si totiž sľub, ktorý dala matke.
Maj odvahu a buď láskavá.
Zato otec, sa zmenil veľmi.
Dúfal však v lepšie časy.
"A potom doma,
sme si s mojou ženou spokojne spievali,
že ak žil chlap, čo mal kedy väčšie šťastie,
ja takého nepoznám."
Toľko "pán Pepys" na dnešok.
Mám rada šťastné konce, ty nie?
Také mám celkom najradšej.
Tak by to malo byť.
Ella...
Prišiel som k záveru, že je čas, možno,
započať novú kapitolu.
Ozaj, otec?
Spomínaš si, že pred nejakým časom
som na cestách spoznal sira Francisa Tremaina?
Áno.
To je majster cechu obchodníkov s látkami, však?
Bol.
Bohužiaľ zomrel, chudák.
Jeho vdova,
veľmi ctihodná žena,
sa cíti osamelá,
hoci je stále v najlepších rokoch.
Bojíš sa mi to povedať.
Ale to nesmieš.
Ak to povedie k tvojmu šťastiu.
Áno.
Ku šťastiu.
Myslíš, že by som si mohol dopriať ešte jednu šancu,
hoci som si myslel, že s tým je nadobro koniec?
Samozrejme, otec.
Bude tvojou macochou.
A spoločnosť ti budú robiť dve rozkošné sestry.
Maj odvahu, buď láskavá.
Vitajte, dámy! Vitajte!
Je chudá ako portviš!
A tie strapaté vlasy!
Ste veľmi milý.
Vitajte. Rada vás spoznávam.
Máš také krásne vlasy.
-Ďakujem. -Mala by si si ich vyčesať.
Iste, máš pravdu.
-Poďte, ukážem vám dom. -Čo to povedala?
Chce nám ukázať svoj farmársky dom.
-Asi je naň hrdá. -Držia vo vnútri zvieratá?
Očarujúce. Aké očarujúce.
Lucifer.
Jej nastávajúca macocha bola ženou vášnivých citov a vybraného vkusu.
Ona si tiež prešla zármutkom.
Znášala ho ale úžasne dobre.
Nepovedal si, že je tvoja dcéra taká krásna.
To má po svojej--
Svojej mame.
Súhlasím.
Čo znamená slovo mama? Prečo sú z toho takí paf?
Ona klame. A že vraj dobrá výchova.
Čušte.
Ako dlho tu žije tvoja rodina?
Vyše dvesto rokov.
To tu nemohli za taký čas trochu vyzdobiť?
Anastasia, ticho.
Pomyslia si, že to myslíš vážne.
Ellina macocha, ako veľmi temperamentná dáma,
sa rozhodla do domu vrátiť život a smiech.
Vy ste nevychovanec, barón.
Opäť mi praje šťastena.
Aha! Pozrime sa, kto tu má vlastný večierok.
Jacqueline, Teddy, Matilda a hladný Gus-Gus.
O-ou!
Ale čo--?
Áno, čo to máš za lubom, Lucifer?
Jacqueline je môj hosť a konzumovať hostí nie je povolené.
Tak už choď. Mačacej papačky tu máš dosť.
My dámy si musíme pomáhať.
Uniká ti večierok.
Určite je rovnaký ako všetky ostatné.
A skoro ráno odchádzam, El.
Nie. Veď len--
Sotva si sa vrátil z predchádzajúcej cesty.
Naozaj musíš ísť?
Bude to len niekoľko mesiacov.
Čo by som ti mal zo zahraničia priniesť?
Tvoje sestry,
teda, nevlastné, si vypýtali
slnečníky a čipky.
Čo si želáš ty?
Prines mi prvú halúzku, o ktorú sa obtrie tvoje rameno.
To je kuriózne želanie.
Budeš si ju musieť nosiť so sebou
a myslieť na mňa, keď sa na ňu pozrieš.
A keď sa ku mne dostane, tak to tu budeš s ňou aj ty.
A to je to, čo chcem naozaj.
Aby si sa vrátil.
Za každú cenu.
Vrátim sa.
Ella, kým budem preč,
chcem, aby si bola na macochu
a nevlastné sestry dobrá, hoci to bude
občas náročné.
-Sľubujem. -Ďakujem.
Vždy tu nechávam kúsok zo seba, Ella.
Na to pamätaj.
A tvoja mama je tu tiež, hoci ju nevidíš.
Ona je srdcom tohoto miesta.
A preto sa musíme o tento dom vždy starať, kvôli nej.
Chýba mi.
Aj tebe?
Preveľmi.
Pamätaj na čipku! Ja ju musím mať!
Aj môj slnečník!
Kvôli mojej pleti!
To je koža, ak by si nevedel!
Maj sa!
Zbohom, Ella!
Ľúbim ťa!
Aj ja teba!
Maj sa!
Ella, zlatko.
Ale, ale. Nesmieš plakať.
Áno, macocha.
Nemusíš mi tak hovoriť.
Stačí "madam".
Kvôli tvojim šatám tu nie je miesto pre mňa!
Tak tu nevyrevuj a zmenši sa!
Anastasia s Drisellou mali vždy spoločnú izbu.
Aké milé, nežné dievčatá.
Alebo ešte lepšie, úplne zmizni!
To by sa ti páčilo, čo?
Mám sto chutí ti vyškriabať oči!
Myslím, že sa im zdá byť ich spálňa trochu stiesnená.
Nuž, moja izba je po vašej a otcovej najväčšia.
Možno by sa mohli o ňu podeliť.
Aký úžasný nápad.
Ty si ale dobré dievča.
Ja môžem bývať--
Na povale.
Presne tak.
Na povale?
Áno.
Ale iba dočasne,
kým dám všetky ostatné izby zrenovovať.
Povala je pekná, priestranná
a budeš tam mať pokoj od našich hádok a šarvátok.
A aby si to tam mala ešte útulnejšie, vezmi si
tieto haraburdičky.
Tak...
tu ma nik rušiť nebude.
Ahoj, Gus-Gus.
Poď Gus-Gus, ty to zvládneš.
Takže tu ste si našli útočisko.
Zdá sa, že ja tiež.
Dobre.
Kto mi pomôže?
Hlupaňa.
To bola posledná kvapka.
Naša sestrička sa tam hore rozpráva s červotočmi.
Aké príjemné.
Bez mačiek...
a bez nevlastných sestier.
Máme za sestru magorku.
Ja mám dve.
To som počula.
-S kým sa to rozpráva? -Šibe jej.
Spievaj, sláviček
-Dobré ráno. -Dobré ráno, slečna Ella.
Dobré ráno, Tom!
Spievaj...
Ahojte. Môžem si vziať--
Aký milý kohútik. Výborne.
Vďaka.
-Ránko. -Dobré ráno.
Ďakujem, slečna Ella.
Nemáš za čo.
Ella!
Vstávajte diavčatá! Je obed!
Ráno a Elline sestry sa nemali v obľube.
Chýbal im talent pre umenie domácich prác, ako napríklad upratovanie.
Vlastne im chýbal talent na čokoľvek.
To dievča aj s jej mileným
Hola hej hola hou
hola hej nonino
Šli poľom husto sadeným
V ich láske dýcha...
jar
V ich láske dýcha...
jar
A už mlč.
Ellinou útechou boli listy, ktoré jej otec posielal zo svojich ciest.
Týždne sa natiahli na mesiace,
ale každý deň prichádzali jeho listy z ktorejsi ďalekej končiny.
Slečna Ella, poštový koč!
Až jedného neskorého popoludnia...
Farmár John?
Slečna Ella.
Ide o vášho otca.
Na cestách ochorel.
On zomrel, slečna.
Odišiel.
Až do konca hovoril iba o vás, slečna.
A o vašej mame.
Mal som vám dať toto.
A čo moje čipky?
Môj slnečník?
Čo nevidíte? Na ničom z toho nezáleží.
Sme zruinované.
Ako budeme žiť?
Ďakujem vám.
Muselo to byť pre vás veľmi ťažké.
Ako ďalej žiť.
Bolo sa treba postarať o hospodárstvo.
Ellina macocha prepustila služobníctvo.
Jej macocha a nevlastné sestry...
ju začali zneužívať.
Čoskoro už nepovažovali Ellu...
za sestru, ale za slúžku.
A tak všetka práca zostala na ňu.
Bolo tak dobre, lebo to rozptyľovalo jej smútok.
Tak to aspoň hovorievala macocha.
A spolu so svojimi podarenými dcérami jej s nadšením...
poskytovali rozptýlenia až-až.
Na ich obhajobu, delili sa s ňou o každé jedlo, ktoré jedli...
teda, to pozhŕňané zo stola.
Mala málo toho, čomu sa vraví priatelia.
Lebo, jej priatelia boli veľmi malí.
Tak tu ste.
Povečeriate so mnou?
Voči týmto svojim priateľom mala otvorené srdce...
aj otvorenú náruč.
Váš stôl.
Niekedy, keď skončil sa deň,
bolo na povale z prievanu tak chladno,
že si na noc ľahla ku kozubu, aby sa zohriala...
pri dohasínajúcich uhlíkoch.
Myslela som, že sú raňajky pripravené.
To sú, madam.
Len rozdúchavam oheň.
Môžeš nás v budúcnosti zavolať, až keď bude práca hotová?
Ako si želáte.
Ella, čo to máš na tvári?
Madam?
To je popol z kozubu.
Choď sa poumývať.
Spadne nám z teba do čaju popol.
Mám pre ňu nové meno! Popolnica.
Popol sa jej sype už aj z ucha.
Popol Ella.
Popoluška!
Tak ťa budeme volať.
Ó, dievčatá...
ste bystré.
Pre koho je toto?
Na niekoho sme zabudli?
To je moje miesto.
Asi je na teba priveľa pripraviť raňajky, servírovať ich...
a potom s nami aj posedieť.
Nenaješ sa, až keď budeš mať prácu hotovú, Ella?
Alebo radšej, "Popoluška"?
Popoluška.
Mená majú moc, ako čarovné zaklínadlá.
A zrazu sa aj jej zazdalo, že ju jej macocha a nevlastné sestry...
premenili na stvorenie z popola...
a driny.
Ho-ho-hó!
Bež!
Rýchlo, priateľ môj, lebo ťa chytia!
Choď!
Áá! Pomaly!
Možno bolo dobre, že Elline nevlastné sestry boli kruté.
Pretože ak by neutiekla do lesa,
možno by nikdy nestretla princa.
Pomaly! Pomaly! Ho-hó!
Pomaly, chlapče! Pomaly!
Uber, chlapče, spomaľ!
Slečna!
Slečna! Ste v poriadku?
Vydržte!
Som v poriadku, ďakujem!
Hó!
Ho-ho-ho-hó!
-Hó! -Hó.
Ste v poriadku?
Ja áno, ale jeho ste vystrašili na smrť.
Koho?
Toho jeleňa.
Čo vám kedy urobil,
že ho musíte naháňať?
Priznám sa, že nikdy predtým som ho nestretol.
On je váš priateľ?
Len môj známy.
Práve sme sa zoznámili.
Pozrela som mu do očí...
on sa pozrel do mojich
a mala som pocit, že ešte toho má v živote veľa vykonať.
To je všetko.
Slečna, ako vám hovoria?
To je jedno, ako mi hovoria.
Nemali by ste byť takto hlboko v lese sama.
Ja nie som sama. Som s vami, pán...
A ako hovoria vám?
Vy neviete, kto som?
To je...
Hovoria mi Kit.
Teda, môj otec,
keď má dobrú náladu.
A...
kde bývate, pán Kit?
V paláci.
Môj otec ma tam učí svojmu remeslu.
Vy ste učeň?
Čosi také.
To je veľmi pekné.
Správajú sa k vám dobre?
Lepšie než si zaslúžim, povedal by som.
A k vám?
Ku mne sa správajú, ako vedia.
To ma mrzí.
Za to nemôžete.
A stavím sa, že ani vy.
Nie je to také zlé.
Iní sú na tom určite horšie.
Musíme...
musíme mať odvahu a byť láskaví, je to tak?
Áno.
Máte pravdu.
Presne tak to cítim aj ja.
Prosím, nedovoľte im ublížiť mu.
My sme na love, viete. To sa tak robí.
To, že sa to tak robí, neznamená, že sa to tak aj robiť má.
Máte pravdu.
Tak...
ho necháte na pokoji, však?
Áno.
Veľmi pekne ďakujem, pán Kit.
Tak tu ste, vaša vý--
Som Kit! Kit!
Kit! Som Kit. A už idem.
Mali by sme už radšej ísť,
pán Kit.
Ako vravím.
Už idem.
Dúfam, že vás opäť stretnem.
Aj ja vás.
Znieš, ako keby si bol prvý mladík, čo kedy stretol pekné dievča.
Ona nebola "pekné dievča".
Teda, bola pekná,
ale bolo toho na nej oveľa viac.
O koľko viac? Veď si ju videl len raz.
Ako by si o nej mohol niečo vedieť?
Vravel si, že keď si stretol mamu, vedel si to.
To je iné. Tvoja mama bola princezná.
Miloval by si ju aj tak.
Nikdy by som ju nestretol,
lebo by to nebolo vhodné.
A môj otec by mi povedal to, čo som povedal ja tebe
a ja by som ho poslúchol.
-Neposlúchol. -Poslúchol.
-Neposlúchol. -Máš pravdu.
Ako je na tom?
Veličenstvo...
Kašlite na to.
Ak toľko trvá vymyslieť, ako to povedať, už to viem.
Otec...
Všetkých nás čaká.
Poď.
Prídeme neskoro.
A dochvíľnosť a presnosť...
je výsada princov.
Jeho veličenstvo, kráľ.
Určite vám otec dohovoril za vaše správanie sa v lese.
Je to vaša záležitosť, Vojvoda?
Vaše záležitosti sú aj mojimi, Vaše veličenstvo.
Nie je len tak, pustiť jeleňa.
To, že sa to tak robí, neznamená, že sa to tak aj robiť má.
Alebo tak nejako.
Majster maliarstva Phineus trpezlivo čaká.
Nech vyzerá oženiteľne, majster Phineus.
Musíme prilákať vhodnú nevestu,
aj keď neposlúchne ani slovo z toho, čo vravím.
Budem sa snažiť vyhovieť, veličenstvo.
Ale zázraky nedokážem.
Krásne plátno, majster Phineus.
Ďakujem.
Ako keby ten niečo vedel o umení.
Takže tie portréty
sa budú naozaj posielať za hranice?
Aby presvedčili mocnárov, nech prídu na ten bál, na ktorom tak trváte.
Ktorý je tradícia. A je obľúbený.
A na ktorom si vyberieš nevestu.
Fascinujúce.
Ak sa musím oženiť, nemohol by som si vziať, napríklad dobré vidiecke dievča?
Koľko divízii nám to "dobré vidiecke dievča" zabezpečí?
Ako posilní kráľovstvo?
Sme malé kráľovstvo medzi veľkými štátmi, Vaše veličenstvo.
A svet je nebezpečný.
Počuj, chlapče.
-Vyťahujem vás, majster Phineus. -Dobre.
Chcem, aby si bol ty, aj kráľovstvo v bezpečí.
Dobre, otče...
pod jednou podmienkou.
Nech dostanú pozvánky úplne všetci, nie len aristokracia.
Vojny priniesli smútok všetkým.
Čo myslíte vy?
Potešilo by to ľud?
To si netrúfam povedať, veličenstvo.
No, mne by nevadilo trochu sa zabaviť.
Myslím, že sme práve uzavreli dohodu.
Bál pre všetkých ľudí...
a princeznú pre princa.
To znie ako krok správnym smerom, ak sa pýtate--
Vás sme sa nepýtali.
Potom pardon. Aká maľba, taký štetec.
Dolu, prosím.
Nemám ani vankúš.
Dolu, dolu, až. Nie až--
A som na dne.
Ja som doslova na dne. Pardon.
Vlastne, teraz ste z výborného uhla.
Veľké nozdry. Podáš mi dlhší štetec?
Nevyzeráte dobre, slečna.
Ani trochu.
Prečo tam zostávate, keď sú k vám také?
Pretože som mojej mame a otcovi sľúbila,
že sa postarám o miesto, kde sme boli šťastní.
Oni náš dom milovali
a teraz, keď sú preč, ho milujem za nich.
Je to môj domov.
Čujte! Čujte!
Ticho!
"Vedzte:
od tohto dňa, o dva týždne,
v paláci konať sa bude
kráľovský bál.
Na tom bále,
v súlade so starým zvykom,
princ si vyberie nevestu.
Ďalej,
na základe príkazu princa,
týmto vyhlásené je, že každá panna v kráľovstve,
nech je urodzená, či je prostá,
pozvaná je k účasti.
Taký je príkaz nášho najurodzenejšieho kráľa."
Prepáčte, madam.
Ella sa nesmierne tešila, že uvidí Kita, toho učňa.
A jej nevlastné sestry mierne zaujala predstava, že sa zoznámia s princom.
Zamotám mu hlavu, aby ma miloval. Uvidíte!
Toto je tá najväčšia veľká zvesť!
Upokojte sa
Teraz ma počúvajte.
Jedna z vás si musí získať srdce princa.
Dokážte to a vyvlečieme sa z dlhu, do ktorého sme sa chytili,
keď sme prišli to tejto diery!
Ja a princezná?
Alebo radšej ja
a princezná?
Keď už si doručila zvesť,
čo tu ešte robíš?
Okamžite sa musíš vrátiť do mesta
a povedať krajčírke, aby nám ušila tri bálové róby.
Tri?
To je od vás veľmi pozorné.
Ako to myslíš?
Že na mňa myslíte.
Myslím na teba?
Mama, ona si myslí, že tie tretie šaty sú pre ňu.
Úbohá, pomalá Popina. Aké trápne!
Si nejako príliš ambiciózna.
Nie. Chcem sa iba stretnúť s mojim priateľom.
Tak ja to poviem jasne.
Jedna róba je pre Anastasiu,
jedna pre Drisellu
a jedna pre mňa!
Ani nevie, čo to znamená.
Dobre. Správne.
Je to vybavené.
A teraz už choď!
Každé dievča v kráľovstve sa bude snažiť uloviť princa.
Musíš tam prísť prvá, než sa bude krajčírka topiť v robote!
Povedz mi, čo povedala, Drisella.
Hovorím po francúzsky, nie po taliansky.
Zobuďte sa, Vaše veličenstvo. Ste zasnený.
Prepáčte.
Už od lovu ste mimo.
Bolo to úžasné dievča. Neviem na ňu prestať myslieť.
Dievčat je predsa veľa!
Ale jej, duša, jej dobrota--
Myslíte, že by mohla mať aj sestru?
To neviem.
Neviem o nej vôbec nič!
Možno to vaše záhadné dievča príde aj na bál.
To preto ste naň otvorili dvere dokorán, však?
Kapitán.
Bolo to hlavne na prospech ľudu.
Iste.
Povedal som hlúposť.
Ak príde, čo potom?
Potom jej poviete, že ste princ.
A princ si môže vziať za ženu, koho chce.
-Ha! -Ha?
Áno, "ha".
Viete, že môj otec a vojvoda mi dovolia vziať si iba princeznú.
Nuž, ak je to dievča z lesa také čarovné, ako vravíte,
mohli by si to rozmyslieť.
Nadišiel deň bálu
a celé kráľovstvo
priam nedýchalo od očakávania.
Chcete, aby som bola vašou kráľovnou?
Kto? Ja?
Tesnejšie.
Tesnejšie!
Tesnejšie.
To je ono!
Sestra, si úkaz.
Nápodobne.
Musíme súperiť o ruku princa.
Nech to ale neznamená, že voči sebe budeme mať temné myšlienky.
Isteže nie, drahá sestra.
Ani by sa mi neprisnilo, otráviť ťa skôr, než vyrazíme na bál.
Ani mne, aby som ťa vysotila z idúceho koča cestou tam.
Alebo, aby som ti vytrieskala mozog z hlavy
na palácových schodoch, keď tam prídeme.
Nakoniec, sme sestry.
A krv je oveľa hustejšia ako voda.
Necháme, nech rozhodne princ.
A ktovie, aký bude?
Na tom predsa vôbec nezáleží, aký je?
Je nekonečne bohatý!
Nechceli by ste o ňom niečo vedieť, kým sa zaňho vydáte?
Určite nie! Mohla by som si to rozmyslieť!
Stavím sa, že si sa nikdy s mužom ani nerozprávala.
Alebo áno, mesiačik?
Ale áno, raz.
S džentlmenom.
S nejakým poskokom, zrejme.
Alebo s učňom.
Bol to naozaj učeň, áno.
Všetci muži sú blázni, tak to hovorí moja mama.
Čím skôr sa to naučíš, tým lepšie pre teba.
Prvý tanec, moja dáma?
Krásny princ, ste taký necudný!
-Chcem si ju skúsiť. -Nie, mám ju ja.
-Nie! -Nie!
Nebolo to prvýkrát,
čo Ella ľutovala tieto dve intrigánky,
ktoré dokázali byť rovnako škaredé vo vnútri,
ako sa robili peknými navonok.
Môj princ!
Bude ma ľúbiť!
Ale jeho kráľovnou budem ja!
Ak macocha nenechala ušiť pre ňu šaty,
Ella usúdila, že nie je dôvod, prečo
by si ich nemohla skúsiť ušiť sama.
A navyše, keď mala aj malú výpomoc.
Moje drahé dievčatá!
Keď vás takto vidím,
celkom verím, že jedna z vás by mohla uloviť princa.
A keď si pomyslím, že mám v dostihoch až dva kone!
Trúfam si tvrdiť, že nik z kráľovstva nezatieni moje dcéry.
Popoluška?
Nič vás nestáli.
Boli to staré šaty mojej mamy, viete?
A prešila som si ich sama.
Popoluška na bále!
Nikto nechce za ženu slúžku.
Po všetkom, čo som urobila--
Nechcem nič pokaziť!
Ani sa nechcem stretnúť s princom!
Ani nestretneš, lebo v žiadnom prípade tam nepôjdeš.
Ale, sú pozvané všetky panny z kraja,
a to rozkazom kráľa.
Presne kráľa mám pri tom na mysli.
Bolo by jeho urážkou,
ak by sme ťa zobrali do paláca odetú v týchto starých handrách.
Handrách?
Patrili mojej mame.
Prepáč, že to musím povedať,
ale vkus tvojej matky bol otázny.
Táto vec je taká staromódna,
že sa prakticky rozpadáva na kusy.
Rameno sa pára!
-Rozpadá sa na kúsky! -Aj toto!
Je to absurdný, staromódny trapas!
Ako ste mohli?
Ako by som nemohla?
Ja nedovolím, aby ktokoľvek spájal moje dcéry s tebou!
Pokazí im to vyhliadky,
ak ich uvidia prichádzať s otrhanou slúžkou!
Pretože ty si presne to.
A takou aj navždy ostaneš.
Teraz ma počúvaj.
Ty na ten bál nepôjdeš!
Hijó, pohni sa!
Prepáč mi, mama.
Prepáč.
Povedala som, že budem mať odvahu.
Ale už nemám.
Ja už viac neverím.
Prepáčte.
Nepomohli by ste mi?
Len drobnú kôrku chleba, či, azda, pohár mlieka?
Áno.
Áno, áno, áno.
Myslím, že vám niečo nájdem.
Prečo plačete?
To nič.
Pre nič?
Nič.
Čo je hrnček mlieka? Nič.
Ale láskavosť z neho robí všetko.
Nechcem ťa súriť, ale nemáš veľa času, Ella.
Ale odkiaľ ma poznáte?
Kto ste?
Že kto som?
Myslela som, že si už na to prišla.
Som tvoja Síla Vudička.
Teda víla sudička!
To nemôžete byť!
Prečo?
Veď neexistujú.
Sú len vymyslené, pre deti.
Neverila v ne tvoja vlastná matka?
Nevrav, že nie, počula som ju.
Vy ste ju počuli?
Tresky, plesky, tresky, plesky.
Takže! Pekne po poriadku.
Najprv vkĺznem do niečoho pohodlnejšieho.
To je lepšie!
A čo teraz?
Ako ste to--?
Už viem!
Poďme.
Potrebujeme niečo, čo trochu pripomína "koč".
To koryto?
To nepripomína "koč".
Nie, nie, radšej zeleninu a ovocie.
Pestujete tu melóny?
Nie.
Kantalup?
To ani neviem, čo je.
Artičoky?
Kumkvaty?
Obrie rajčiny?
Ale máme tekvice.
Tekvice?
To bude pre mňa prvý krát.
Čo je vždy zaujímavé.
Obvykle s nimi nerobím.
Sú kašovité.
Pozriem sa. Tá bude stačiť.
Áno. Nôž?
Nech sa páči.
Ďakujem, drahá.
Ahoj, môj čudesný oranžový zeleninový priateľ.
Odrežem ťa.
Krásne!
Ťažká váha!
Pozor, myši!
Oh, teda. Nevadí.
Urobme to tu.
Čo urobme tu?
Premeníme tekvicu na koč.
Vlastne som z teba nervózna.
-Mám si zavrieť oči? -Bolo by lepšie.
Na čo čakáme. Poďme na to.
Niečo sa rozhodne deje.
Vidíš, ten trik je...
Zabudla som, v čom je ten trik.
Ja len tak rozmýšľam...
Ak ešte ďalej narastie...
Áno?
Vydrž!
Toto ste chceli urobiť?
Myslíš, či som to chcela urobiť takto?
Utekaj!
Do krytu!
Ah!
Jeden koč.
Vy ste naozaj moja víla sudička!
Iste.
Nepremieňam tekvice len tak hocikomu.
Teraz, kde sú tie myši?
Myši?
Áno.
Myši, myši, myši.
Tam sú.
Bibidy-babidy-bú!
Štyri biele kone.
Gus-Gus, ako dobre vyzeráš!
Ale ako ste--?
Tak, čo ďalej?
Máme koč, kone... lokaji!
Lokaji?
Zdravím, milý pán Jašterica.
Bibidy-babidy-bú!
Zdravím!
Volali ste ma?
Teraz potrebujem toho kočiša.
Kočiša?
Povedala som "kočiš"? Myslela som "hus".
Neviem poháňať! Ja som hus.
A šup!
Všetci na miesta, nesmieme strácať čas!
Poďme!
Víla sudička!
Áno, čo?
Moje šaty.
V týchto tam ísť nemôžem.
-Viete ich zašiť? -Zašiť?
Nie, premením ich na niečo nové.
Ó, nie, prosím, nie!
Patrili mojej mame.
A rada by som ich mala v paláci na sebe.
Je to takmer, ako keby tam bola so mnou.
Rozumiem ti.
Keby sme ich trochu vylepšili, vadilo by jej to?
Čo tak pekná modrá?
Nie.
Tak.
Sú prekrásne.
Páčili by sa jej.
Tak, poďme. Musíš ísť. Rýchlo!
Prídeš neskoro!
V tomto som zelenáč!
Ajaj!
Zastav ten mizerný koč!
Ďakujem.
Ešte moment!
To sú najlepšie, aké máš?
To je v poriadku. Nikto ich neuvidí.
Nie, pokazia celý vzhľad. Rýchlo, rýchlo.
Vyzuj si ich. Skutočne ohavné.
Dajme si pre zmenu niečo nové.
V topánkach som dobrá.
Ale...
tie sú zo skla?
Áno.
A uvidíš, že sú veľmi pohodlné.
Ella, Teraz už naozaj musíš ísť.
Víla sudička?
O čo ide?
Moja macocha a sestry?
Neboj sa.
Postarám sa o to, aby ťa nespoznali.
Teraz už choď.
Pretože ty ideš na ten bál.
Ella!
Takmer som zabudla.
Pamätaj, to kúzlo vydrží len istý čas.
S poslednou ozvenou posledného zvonu pri poslednom údere polnoci,
sa kúzlo prelomí
a všetko sa vráti k tomu, čo bolo predtým.
O polnoci?
O polnoci.
To je času viac ako dosť.
-Tak potom už choď. -Ďakujem.
Ďakujem.
Gunárik, choď!
Zbohom!
Princezná Mei Mei z Fujian.
Princezná Shahrzad zo Seljuqs.
Princezná Chelina zo Zaragosa!
Princezná Imani zo Shony!
Princezná Hiina z Chrysanthemum Throne!
Pani Tremaine a jej dcéry.
Som Drisella.
A ja som Anastasia.
-Ľudia to chcú vedieť. -Ja som tá múdra.
A ja tá veľmi krásna.
Tá veľmi múdra slečna Drisella
a tá veľmi krásna Anastasia.
Tak už poďte!
Lord Veneering.
Koho vyzeráš?
Nikoho.
Určite to dievča z lesa, je tak?
Preto si bol taký štedrý s pozvánkami.
Otec, to bolo pre ľud.
Viem, že ty máš ľud rád, Kit.
Ale viem aj to, že ti pomotala hlavu.
Veď si ju stretol iba raz, v tom lese.
A ty ma chceš oženiť s niekým, koho stretnem raz dnes večer.
S princeznou.
Buď s princeznou alebo s nikým.
Držte bránu! Ide ešte jeden.
Predstavujem vám jej kráľovskú výsosť, princeznú Chelinu zo Zaragosy.
Ste fešák ako na tom obraze.
A vaše malé kráľovstvo je očarujúce.
Dúfam, že princeznej nepripadá naše "malé kráľovstvo" príliš stiesnené.
Slečna Ella!
Ďakujem.
Bojím sa, pán Jašterica.
Som len dievča, nie princezná.
A ja som iba jašterica, žiadny lokaj.
Aspoň si to vychutnajte.
Vaše veličenstvo, vaša kráľovská výsosť,
drahí lordi, dámy a páni,
ctení hostia aj ľud našej krajiny,
princ si teraz vyberie partnerku pre prvý tanec.
Nech sa náš bál začne!
Prepáčte.
Tisíckrát sa ospravedlňujem, Vaše veličenstvo.
Neviem, čo sa stalo.
Pán Kit.
Ste to vy,
všakže?
Áno.
Vaše veličenstvo...
Ak smiem,
teda...
bolo by mi najväčším potešením,
keby ste ma poctili tým, že mi dovolíte previesť vás cez...
prvý...
Tanec?
Áno, tanec!
To je ono.
Všetci sa na vás pozerajú.
Verte mi, všetci sa pozerajú na vás.
Kto je to?
Nemám poňatia.
Mama, kto je to?
Nie som si celkom istá, no vôbec to nevyzerá dobre.
Tie šaty, čo má na sebe, sú nádherné.
-A aká je krásna. -Sústreďte sa!
Musíte zaujať princa, vy bláznivé! A teraz tam choďte!
Ale nikto nás nevyzval do tanca.
Páni, smiem vám predstaviť moje dcéry Anastasiu, Drisellu.
A choďte!
Úsmev!
Poďte so mnou.
Choďte tam! Úsmev!
Tak vy ste sám princ!
Som síce princ, ale nie sám.
Princov je na svete veľa.
Ja som jeden z nich.
Ale, nevoláte sa naozaj Kit.
To sa určite volám a môj otec mi tak stále hovorí,
najmä keď na mňa nie je naštvaný.
Ale, vy nie ste učeň.
To som, panovnícky učeň.
Stále sa učím remeslu.
Ach, jaj!
Prepáčte mi, prosím.
Bál som sa, že by ste sa mohli správať inak.
Mal som vás za dobré, vidiecke dievča,
a teraz chápem, že ste nechceli vyplašiť prostého vojaka.
To by sa asi nedalo.
Koniec prekvapení?
Koniec prekvapení.
To ste vy?
Neznášam svoje obrazy. A vy?
Môj portét ešte nikto nenamaľoval.
Nie? Tak to by mal.
Kto je to?
Nepovedala meno, milosť.
Nespýtal si sa?
Došiel mi dych, milosť,
keď som predstavil princeznú Blodwyn z Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyr--
Tak sklapneš už?
Sklapnem. Celkom iste.
Neuveriteľné.
Nie. To nie je ona!
Nebudete im na bále chýbať?
Možno.
No ešte nechoďme späť.
Čo sa deje?
Keď sa vrátim, budú ma chcieť spárovať s dámou podľa ich výberu.
Očakáva sa, že sa ožením pre prospech.
A pre koho prospech?
To je dobrá otázka.
Ale máte predsa právo na vlastné srdce.
Musím ale prihliadať na želanie kráľa.
Je to múdry vládca a milujúci otec.
Hm, možnože zmení názor.
Bojím sa, že na to nemá veľa času.
Úbohý Kit.
Ľudia vravia, že je princezná.
Náš princ je z nej, celý bez seba.
Šla priamo k nemu.
Musíte oceniť jej efektivitu.
Ale ak je naozaj princezná, môže to byť dobré.
Už som ho sľúbil do manželstva, s princeznou Chelinou.
Ale...
Prepáčte, vaša milosť.
Nemienila som vás vyrušiť.
Nie, je na vás, prepáčiť mne, madam.
Tvoje tajomstvo je u mňa v bezpečí.
Toto miesto ešte nikto nevidel.
Tajná záhrada.
Krásna!
Prosím.
To by som nemala.
Ale mala.
-Nemala. -Mala.
Dobre.
Smiem?
Prosím.
Je sklenená.
A prečo nie?
Dovoľte.
Ďakujem.
Tak.
Nepoviete mi, kto naozaj ste?
Keby som aj myslím, že všetko by mohlo byť inak.
Nerozumiem. Nemôžete mi povedať aspoň vaše meno?
Volám sa--
Musím odísť.
Ťažko to vysvetliť.
Tekvice a jašterice, a veci.
Počkajte!
Kam odchádzate?
Boli ste hrozne milý!
Ďakujem za úžasný večer. Veľmi sa mi páčil.
Každá sekunda!
"Tekvice a jašterice."
Prepáčte.
Pardon! Veľmi ľutujem!
Moja noha!
Môj princ!
Máte tú nesprávnu!
Potrebuje jej meno!
Viem, že potrebuje jej meno!
Jej meno, ty mumák. Zisti jej meno!
To naozaj bolí!
Vaše veličenstvo!
Mladá dáma!
Veľmi ma to mrzí!
Tým sa netrápte, moja drahá.
Chcela som povedať, veličenstvo,
váš syn Kit je najmilší človek, akéto som stretla.
Dobrý a statočný.
Dúfam, že viete, ako veľmi vás ľúbi.
Prepáčte!
Počkajte!
Kam utekáte?
Rýchlo, rýchlo!
Vráťte sa!
Rýchlo!
Rýchlo, prosím, pán Gunár!
Počkajte!
Pozor!
Kapitán, môjho koňa.
Nie!
Môže to byť pasca, aby vás vylákali z paláca!
Váš otec vás potrebuje tu.
Kapitán!
Celkom som si to užíval.
Museli ste si vybrať práve túto?
Áno, musel.
Rýchlo, pán Gunár!
Poďme!
Opatrne, pán Gunár!
Prepánakráľa!
Ty tam!
Ihneď zastav v mene kráľa!
Zlé načasovanie!
Stoj tam!
Viem, čo urobiť!
Áno!
Oh, áno!
Otvorte tú vec!
Ach, jaj!
Nie, nie, nie.
Prepáčte.
V tomto vám bude celkom pohodlne.
Držte zobáky!
Popoluška!
Popoluška! Musíme ju zobudiť.
Popoluška!
Zobuď sa, ty leňoch!
Čaj a tanier sušienok.
Vitajte späť!
-Aká si natešená! -A mokrá!
Bola som sa prejsť v daždi, rozveseliť sa.
Typické.
Čaj.
Nekomunikovali sme obyčajnými slovami.
Stretli sa nám duše.
Presne tak. Moja a princova duša.
Tvoja duša bola pri švédskych stoloch.
Nevidela si, ako so mnou tancoval.
Tancoval?
Ani len s tebou neprehovoril.
Nebola to naša chyba, matka. To bolo to dievča.
Záhadná princezná!
Záhadná princezná?
Aká čarovná predstava.
Aká princezná.
Len nafúkaná votrelkyňa, ktorá zo seba urobila atrakciu.
Oh?
Na bál napochodovala vulgárna mladá necudnica,
dokonca bez doprovodu,
a na hrôzu všetkých sa vrhla na princa.
A on s tou ohavou naozaj tancoval.
-Áno? -Áno.
Zo súcitu.
Bol príliš slušný, aby ju pred všetkými poslal tam, kam patrí.
Ale aby nás nemusel ďalej vystavovať tej domýšľavej ohave,
-odviedol ju preč. -A vyhnal ju.
Ale ona odmietla odísť
a museli ju vyhnať palácové stráže!
Ľutujem princa. Taký zlý vkus.
Oni patrili k sebe.
Na tom nezáleží.
Ten bál bol len rozptýlenie.
Princ sa nesmie oženiť z lásky.
Je prisľúbený princeznej Cheline zo Zaragozy.
Sám vojvoda mi to povedal.
To je veľmi nefér.
Áno.
Svet je taký.
Ahojte.
Ďakujem vám za pomoc.
Naozaj to bolo ako sen.
Lepšie než sen.
Ella sa nevedela dočkať, kým si zapíše všetko, čo sa udialo,
aby si z toho pamätala každý kúsok...
Presne, ako keby rozprávala mame a otcovi
o bále v paláci a chvíľach strávených s princom.
Hlavne o tom princovi.
Prišiel si.
Dobre.
Ó, otec.
Nechoď.
Musím.
Nesmieš zostať sám.
Ožeň sa.
S princeznou Chelinou.
Čo keby som ti to dal rozkazom?
Mám ťa rád a rešpektujem, no neurobím to.
Ja verím, že silu a múdrosť nemusíme hľadať
za našimi hranicami.
To, čo potrebujeme, máme pred sebou.
A musíme len mať odvahu a láskavosť vidieť to.
Tak je.
Stal si sa samostatným.
Dobre.
A možno sa v tom málo čase, ktorý mi zostáva,
dokážem stať otcom, ktorého si zaslúžiš.
Nesmieš sa oženiť pre prospech.
Musíš sa oženiť z lásky.
Nájdi to dievča.
Nájdi ju.
Tú, o ktorej všetci rozprávajú.
Tú zábudlivú,
-ktorá stráca topánky. -...stráca topánky.
A buď veselý, chlapče.
Ďakujem, otec.
Ďakujem, Kit.
Má ťa rád, synak.
Aj ja teba, otec.
Keď uplynul čas smútenia, bolo vydané vyhlásenie.
Čujte! Čujte!
Čujte!
Vedzte, že náš nový kráľ
týmto vyznáva svoju lásku, a to
k tej záhadnej princeznej,
ktorá mala
na bále sklenené črievice.
A žiada ju, aby sa dostavila do paláca,
hneď nato, ak bude ochotná,
sa s ňou neodkladne ožení,
to aj s celou ceremóniou.
Zrejme hľadáš toto?
Určite sa k nej viaže úžasný príbeh.
Povieš mi ho?
Nie?
Dobre teda.
Tak ti poviem príbeh ja.
Kde bolo tam bolo,
žila raz jedna krásna mladá žena,
ktorá sa vydala z lásky.
A mala dve milé dcéry.
Všetko bolo fajn,
až jedného dňa jej manžel,
svetlo jej života, zomrel.
Ďalšíkrát
sa vydala kvôli svojim dcéram.
Ani tento muž jej nebol dopriaty.
A bola odsúdená každý deň sa pozerať na jeho milované dieťa.
Dúfala, že niektorú zo svojich nádherných,
hlúpych dcér vydá za princa.
Tomu však zamotalo hlavu dievča so sklenenými črievicami.
A tak
som žila pre-nešťastne až naveky.
Môj príbeh by sa mohol takto skončiť.
Teraz povedz svoj.
Ukradla si ju?
Nie.
Dostala som ju.
Dostala?
Že dostala. Nič nie je zadarmo.
Za všetko musíme platiť a platiť.
To ale nie je pravda.
Láskavosť je zadarmo. Aj Láska.
Láska nie je zadarmo.
Takže, ak chceš to, po čom túžiš,
takto mi za to zaplatíš.
To ti nikto neuverí, akejsi špinavej slúžke bez rodiny,
ak si budeš nárokovať srdce princa.
Ale s urodzenou dámou, ktorá ti to potvrdí,
ťa nikto ignorovať nebude.
A tak keď sa vydáš,
urobíš zo mňa hlavu kráľovskej domácnosti.
Anastasiu a Drisellu spárujeme s bohatými lordmi.
A ja budem riadiť toho chlapca.
Ale on nie je chlapec!
A kto si ty?
Ako by si mohla vládnuť kráľovstvu?
Najlepšie nechať to na mňa.
Takto všetci dostaneme, čo chceme.
Nie.
Nie?
Nedokázala som ochrániť pred vami môjho otca,
tak ochránim aspoň princa a kráľovstvo,
nech už skončím akokoľvek.
Nuž, tak to je chyba.
Nie!
Prečo?
Prečo ste taká krutá?
Ja tomu nerozumiem.
Skúsila som byť k vám milá.
Ty? Milá ku mne?
Áno!
Aj keď si nikto nezaslúži, aby s ním zaobchádzali tak, ako vy so mnou.
Prečo to robíte?
Prečo?
Lebo ty si mladá a nevinná a dobrá.
A ja..
Nie!
Smiem sa opýtať, odkiaľ ju máte?
Od otrhanej slúžky v mojom dome.
Tá záhadná princezná je dedinčanka.
Viete si predstaviť, keď som ten jej úskok odhalila, aká som bola zhrozená.
Vie o tom niekto?
Ani len moje dcéry.
Nikto nepotrebuje vedieť pravdu.
Ušetrili ste kráľovstvo veľkej hanby a trápnosti.
A aj by som to tak chcela zachovať.
Vyhrážate sa mi?
Áno.
Čo za to chcete?
Rada by som bola grófkou.
A požadujem výhodné manželstvá pre moje dve dcéry.
Dobre.
A to dievča?
S tou si robte, čo chcete.
Je pre mňa nič.
Kde?
Pohodená na kraji cesty.
-A našli ste ju? -To dievča?
Nie, stratilo sa.
Musí byť dôvod, prečo zmizla.
Možno jej niekto zabránil prehovoriť.
Nestrácajte srdce, Kit.
Naopak, zbavte sa srdca a získajte múdrosť.
Ľud potrebuje vedieť, že kráľovstvo je v bezpečí.
Že kráľ má kráľovnú a krajina môže mať dediča.
Chcú čeliť budúcnosti s istotou!
Súhlasím! Tak si tú istotu vytvorme.
Ja som kráľ.
Vravím, že pôjdeme hľadať záhadnú princeznú,
aj ak nechce byť nájdená.
Musím ju vidieť znova.
Ale ak ju nenájdeme,
potom pre dobro kráľovstva, musíte sa oženiť s princeznou Chelinou.
Pre dobro kráľovstva.
Tak dobre, dohodnuté.
Ale Vaše veličenstvo...
No urobíte pre to všetko.
Veličenstvo, iste.
Máte moje slovo.
Ďalšia.
Črievica precestovala kráľovstvo krížom krážom,
navštíviac každú devu vysokú aj nízku, aj všetky medzi tým.
Ó, Pane!
Najprv vy, madam.
Dobre, skúsim to.
Áno, teším sa. Kde ma chcete mať?
Hore! Hop a som tam.
Opatrne, mám spuchnuté chodidlo.
Práve som--
To je z droždia.
Vojvoda dodržal svoje slovo.
Robil všetko pre to, aby princovi dokázal,
že tajomnú princeznú nie je možné nájsť.
Sedí mi!
-Nesedí ti. -Ale sedí!
-Nesedí. -Je moja!
-Ja som tá záhadná princezná! -Vráť tú topánku!
Vezmite jej tú topánku!
Neberte mi tú topánku, prosím, prosím!
Prosím, je moja!
Uvoľniť cestu črievičke!
Môžem skúsisť druhú nohu?
Nemyslím si.
Nech skúšali čokoľvek,
čarovná črievica odmietala byť vhodnou
už takmer všetkým oprávneným pannám.
Našli sme pre vás tú záhadnú princeznú!
Čo sa deje, kapitán?
Nenašli sme to dievča.
Som sklamaný kvôli kráľovi.
Ale no tak! Nestrácajte srdce.
Ešte jeden dom.
Nesmieme nechať kameň na kameni.
-Kone! -Kone!
Matka, to je naša šanca!
Pustite ich dnu!
Džentlmeni! Aké príjemné prekvapenie.
Chvíľka z vášho času, dobrá pani.
Samozrejme, vaša milosť.
Prosím. Tadiaľto.
Ella nevedela, kto je dolu.
Ani ju to nezaujímalo.
Určite nikto neprišiel navštíviť ju.
Jacqueline, prestaňte!
Scvrkla sa.
Skúste znova.
Och, stačí!
Milujem ťa
Hoci bola Ella smutná, jej ducha to nezlomilo.
Už vedela, že bál
a jej chvíle s princom
sa stanú nádhernými, vzdialenými spomienkami
ako tie na otca a mamu
a jej zlaté detstvo.
Sedí mi!
Smola, slečna.
Levanduľa Dilly dilly
Dvojfarebná
Milujem ťa Dilly dilly
Ty miluj mňa
Dobre teda.
Úloha skončená, kapitán.
Osud k nám ešte možno bude milostivý.
Veru, madam!
Keď budem kráľ Dilly dilly
Ty kráľovnou
Rozvoniame Dilly dilly
Levandulou
Milujem ťa
Dilly dilly
Aj ty mňa ľúb
Vtáčiky nám Dilly dilly zaspievajú
Do bezpečia
Dilly dilly Sprevádzajú
Počujete to, vaša milosť?
Poďme preč, kapitán.
Malý moment.
Madam,
nemáte už žiadnu inú pannu v dome?
Žiadnu.
Potom sa vaša mačka naučila spievať?
Na dnes už bolo divadla dosť, kapitán. Poďme preč.
Ona klame, vaša milosť.
Nezmysel! Ja tej dáme verím. Odchádzame.
Vojvoda!
Veličenstvo.
Aký sladký spev. Aj by som sa pri ňom trochu zdržal.
Veličenstvo, ja som nevedel--
Kapitán, boli by ste taký láskavý a prešetrili to?
Bolo by mi potešením, veličenstvo.
Milujem ťa Dilly dilly
Aj ty mňa ľúb
Tak! Vidíte?
Vravela som vám, že to vôbec nie je dôležité.
To ešte zistíme.
Slečna.
Je žiaduce a potrebné, aby ste sa dostavili pred svojho kráľa.
Zakazujem ti urobiť to!
A ja vám zakazujem jej to zakázať!
Kto ste, že vzdorujete dôstojníkovi kráľa?
Ste cisárovná?
Svätica?
Bohyňa?
Ja som jej matka.
Nikdy ste neboli
a nikdy ani nebudete moja matka.
Poďme, slečna.
Len si pamätaj, kto si, ty úbožiačka!
Bude stačiť to, kým bola, kým naozaj bola?
Tentoraz jej nepomáhalo žiadne kúzlo.
Toto je zrejme najväčšie riziko, ktoré hocikto z nás kedy podstúpi.
Že nás uvidia takých, akí sme.
Maj odvahu a buď láskavá.
Kto ste?
Som Popoluška.
Veličenstvo
nie som princezná.
Nemám koč,
rodičov,
ani veno.
Ani neviem, či mi tá krásna črievička bude sedieť.
Ale...
ale ak áno,
budete ma brať takú, aká som?
Ako vidiecke dievča, ktoré vás miluje.
Pravdaže áno.
Ak vy ma budete brať takého, aký som.
Ako učňa, ktorý sa účí remeslu.
Prosím.
Popoluška!
Ella!
Moja drahá sestra! Prepáč.
Veľmi prepáč
Pôjdeme?
Odpúšťam vám.
S odpustením či bez neho,
Popoluškina macocha a jej dcéry
čoskoro odišli aj s vojvodom
a nikdy viac nevkročili do kráľovstva.
Mali by sa navzájom radi.
Musíme ti dať namaľovať portrét.
Ó, nie! Neznášam svoje obrazy.
Buď láskavá.
A maj odvahu.
A všetko bude dobré.
Si pripravený?
Na čokoľvek, pokiaľ to bude s tebou.
Moja kráľovná.
Môj Kit.
A tak sa Kit a Ella zosobášili,
a môžem vám povedať, ako jej víla sudička,
že ich považovali za tých najspravodlivejších
a najláskaveších vládcov, akých kráľovstvo kedy poznalo.
A Ella naďalej vnímala svet nie taký, aký je,
ale akým by mohol byť,
keď budete veriť v odvahu,
láskavosť a príležitostne
aj s trochou kúzla.
KONIEC
POPOLUŠKA
Kam všetci idú?