Subtitles by sub.Trader subscene.com
Det sies noen ganger at både den korteste og lengste avstanden i kunst,-
-er den mellom det veldig gode og det helt store.
I kveld er det mulig at David Eli Rapoport krysser det skillet.
De av oss heldige nok til å ha hørt hans innspilling-
-er enstemmige om å kalle spillingen til den 21 år gamle polske immigranten:
"Gudenes musikk."
Faktisk har Rapoports innspilling hatt så stor innvirkning på klassisk musikk i dag-
-at man glemmer hvor ukjent han fortsatt faktisk er.
Dette blir hans aller første konsert på en internasjonal arena.
Ingen tegn til ham.
-Da må det ha skjedd en ulykke. -Det vet vi ikke.
Martin, forhør deg med sykehusene.
Det har jeg gjort, far. Mrs. Sanderson prøver igjen nå.
-Er politiet informert? -Det er for tidlig til det.
-Hvordan var han på generalprøven? -Helt vanlig.
-Tok han fiolinen med? -Den tar han jo med overalt, på do, til og med.
Gilbert, ikke ta så på vei.
-Kanskje uret hans stoppet. -Et selvtrekkende armbåndsur stopper ikke.
-Jo, hvis du knuser det. -Sitter han i trafikken?
-Sa han hvor han skulle? -Nei.
Dovidl er en original, Mr. Simmonds.
Helen har rett. Han spaserer sikkert. Han liker regnet.
Med en Gagliano under armen?
Jeg skal se etter ham.
Har dere sett hvem som er her?
Rikets adel, politikere, musikkanmelderen fra The Times.
Man lar ikke slike folk sitte og vente.
-Dette betyr like mye for dere begge. -Jaså?
-Jeg vet det. -Det gjør du ikke.
Han kan ligge i rennesteinen et sted, skadd eller død.
-Vi må si det til dem. -La meg gjøre det.
Mine damer og herrer,-
-det er med stor sorg at jeg må meddele-
-at artisten dere har kommet for å se ikke kunne komme,-
-og derfor må konserten avlyses.
Dere kan få pengene tilbake i billettluken.
Besynderlig.
35 ÅR SENERE
Ta pillene dine. Ikke gå med samme skjorte. Selg musikk.
Her, Martin. Her.
Taxien er her, og du er sent ute. Du mister toget og går glipp av konkurransen.
Hvis vi får prisanslaget på taket, så gir du beskjed.
-Hvorfor det? -Kanskje jeg må spasere hjem.
God tur.
King's Cross.
Jeg er sikker på at årets finalister-
-skal opprettholde den høye musikalske standarden-
-som Tyneside med rette er kjent for.
Nord-Englands svar på Wien.
Og med det, la oss begynne. Og måtte musikken tale høyere enn ord.
-Siste innslag... -Kan vi gå hjem nå?
-...kommer fra South Shields. -Et geni, kanskje to.
Ta godt imot Peter Stemp.
Professor Flesch?
Hva synes du?
For mye fanfare. Du er ikke Kreisler, unge mann.
Kreisler er ikke Rapoport.
Tar du ham som elev? Han er et geni.
Jeg treffer 10 genier i måneden, Pan Rapoport.
Hvis sønnen din godtar at han har noe å lære, så kanskje jeg kan undervise ham.
-Dere bor i London? -Nei.
Jeg skal tilbake til Warszawa til min kone og mine døtre.
Hvis jeg finner noen til å ta David, blir han igjen her.
Kjenner du en jødisk familie, Mr. Simmonds? Jeg kan betale litt.
Faktisk så har jeg en familie i tankene.
De er ikke jøder, men de er musikalske, og det er gratis.
En engelsk familie?
Ja. Min sønn er på Davids alder. De kan dele rom.
Jeg lover å respektere alle jødedommens teser og møte alle dens krav.
-Forstår du? -Ja.
Det er en god familie.
Jeg har noe til deg.
Vær modig. Jeg kommer tilbake.
Jeg vil ikke ha deg her. Jeg liker å være alene.
-Det er ikke ditt velg. -Feil, smarten. Det er mitt "velg".
Jeg bestemmer.
Og hvis jeg sier nei, må du tilbake til Polen. Og tyskerne skal invadere Polen.
Du må gå med gul stjerne, og du får bank av brunskjorter.
Hva betyr "bank"?
Du bør ikke snorke.
Hvis jeg snorker, gjør jeg det stemt. Jeg er musiker. Kan du spille?
Jeg kan litt piano.
-Sjakk? -Litt.
Alt for deg er "litt".
Jeg er et geni. Jeg kan hjelpe deg. Du kan bli "litt" genial.
Jeg kan nok ta deg.
-Du slåss også litt. -Forbanna utlending!
-Du snakker dårlig engelsk! -Snakker du polsk? Russisk?
-Tysk? Jiddisk? Hebraisk? -Vi er England, dust.
Så hva heter du, da?
Dovid Eli Rapoport. Familien min kaller meg Dovidl.
Du?
Martin L. Simmonds.
Jeg skal kalle deg Mottl.
-Hallo. -Står til?
Peter.
Hva gjør vi her? Du lot ikke Peter vinne, så nå tar vi oss litt lunsj?
MARIA KORVINSKY VANT
Det var ikke min avgjørelse.
Så du ville latt Peter vinne, hvis det var opp til deg?
Jenta ligger lenger fremme. Peter trenger bedre undervisning.
-Hvem underviser ham? -Han lærer på skolen.
-Jeg har ikke råd til mer. -Vi får se.
-Så du kjenner en god og billig? -Mange gode, ingen billige.
-I Newcastle? -I London.
Da må jeg vel selge yachten, da.
Jeg kan hjelpe med studieavgiftene, i skoleferiene.
Synes du at Peter er så god?
Han blir aldri en Heifetz, men han kan leve av å spille i orkester, eller undervise.
Hvem har undervist deg?
Skolen.
Og noen andre.
-Det du gjør med harpiksen. -Det er for hell. Jeg kan slutte.
Men hvem er det? Kanskje jeg kjenner ham.
Du kjenner ham ikke.
-Han er en mester, på min alder. -Det er ikke Pete du vil ha, er det?
Kom, Pete, vi går. Takk for maten.
-Peter. -Jeg kan vise deg hvem han er.
Billy, dette er Mr. Simmonds. Han skal betale for timer for meg i London.
Jeg sa jo du ville bli oppdaget.
-Han sier du har hjulpet ham. -Jeg viste ham et par ting.
-Takk. -Hvor lærte du å spille?
-Hvem spør? -Din beste kunde.
Han sa aldri hva han het. Det var lenge siden.
-Og hvor var det? -London.
Jeg spilte for kinokøene på vestsiden.
Jeg stod utenfor Odeon og spilte filmmusikken, du vet, fra filmen,-
-da en liten frekkas kommer bort og sier at jeg trenger timer.
"Jaså? Hvem skal lære meg?"
"Jeg pleier ikke å undervise", sier han, men han sparte visst til en tur.
-Viste han deg hva han kunne? -Han tok fiolinen fra meg.
Du har aldri hørt maken.
Folk begynte å kaste 2,5 shillings-mynter, 10-shillingsedler.
Jeg ga ham halvparten. Rett skal være rett.
-Når så du ham sist? -Er det viktig?
Han ga meg noen timer, to ganger i uka en stund.
Helt til han en dag ikke kom. Så ham aldri igjen.
-Han må ha dratt på den turen. -Sa han hvor?
Han sa noe om å dra hjem for å spille for asken.
-Ordrett sa han...? -Noe om en sang.
Han skulle hjem for å spille en sang. For asken.
Helen, jeg tror jeg har funnet ham.
-Hørte du meg? -Ja. Ja, jeg hørte deg.
Du burde få deg litt søvn.
Vi snakkes i morgen, ok?
Tyskland har invadert Polen og har bombet mange byer.
Folkemobilisering er igangsatt i Storbritannia og Frankrike.
Krigshandlinger har vært i gang siden i dag morges på grensen mellom Tyskland og Polen.
Ingen nye meldinger om hvordan situasjonen ligger an.
Den tyske høyestekommando kunngjorde kl. 11.30 i dag-
-at tyske tropper har krysset grenseområdene-
-og at det tyske luftvåpen er i kamp, og at den tyske marinen har tatt Østersjøen.
Ifølge polakkene var det...
Familien din har det nok bra, David.
-Har du skrevet hjem? -Jeg skriver brev.
Flink gutt.
Kan jeg få skrive mer?
-Det skal du få lov til. -Han har ikke spist opp.
Han får fritak i dag. Gå og skriv ferdig brevet.
Det har blitt rapportert at Warszawa ble bombet i et stort angrep kl. 09.
-De frykter... -Det er urettferdig.
Hva da?
Vi får ikke ha bacon i huset. Ingen melkegrøt.
Geniet får sin spesielle mat, og så må han ikke spise den engang.
Hvis du vil lage Davids mat, kan du bestemme om han spiser den.
-Og han lyver. Han skriver ikke brev. -Det er ikke snilt å sladre på vennene sine.
Mine venner tisser ikke i senga.
Gitt situasjonen til familien hans, er det å forvente.
-Gå og se om du kan muntre ham opp. -Han virket ikke trist.
For en stygg ting å si. Gå på rommet ditt.
Hitler sa i talen:
"Alle bomber skal møtes med bomber.
De som kjemper med giftgass, skal møtes med giftgass."
Jeg er forkjølet.
De klarer seg.
Vi skal knuse tyskerne for dere. Ingen har sjans mot den britiske hær.
-Vi kan spille sjakk, hvis du vil. -Sjakk med deg distraherer meg bare i to minutter.
Tre. Jeg føler meg heldig.
Du! Din lille slyngel!
-Her. -Flott.
Vi er et bra lag.
-Vil du slåss? -Ja.
Professor Flesch er ikke her. Jeg har ventet i en time.
-Hvor kan han være? -Sikkert hjemme i Ungarn.
Han tror Waffen-SS ankommer hvert øyeblikk.
Jozef Wechsler fra Warszawa.
Gilbert Simmonds. Professor Flesch har nevnt deg.
Dovid Eli Rapoport, også fra Warszawa.
Gutten din må finne en ny lærer. Kjenner du dr. Steiner fra Leipzig?
Jeg har hørt om ham.
Han er i London. Han har spilt Mozart med Einstein.
Jeg går til Einstein for fysikk.
Mr. Wechsler anbefaler ikke Einstein som fiolinlærer.
Jeg øver alene.
Og hvem skal lære deg ydmykhet?
Ikke du.
Vi går opp og ser.
Faktisk er ikke Steiner er dårlig idé.
Jeg trenger ikke lærer. Jeg må bare øve.
Hvem skal passe på at ikke du slutter når fingrene verker?
Hva med meg?
-Du er en gutt. -Eldre enn deg.
Femtifem dager bare.
-Gutter, da. Dette krever modenhet. -Jeg er mer moden enn ham.
Hvis dere er ferdige med å vise hvor modne dere er...
Du!
Hva om noe skjer som jeg trenger å vite om, og vennen din ber deg skjule det?
-Hvem skal du da være lojal mot? -Jeg er lojal mot deg, far.
Greit. Da prøver vi.
-Ingen dårlig idé, hva? -Ikke verst.
-Jeg kunne vært en tyv. -Med nøkkel?
Opplært som låsesmed.
-Hvordan gikk turen? -Tjente nok til toget hjem.
Og hva fant du ut?
-Han var i London i 1952. -Snakk om ferske spor.
Nå vet vi iallfall at han ikke var død.
-Jo, men det betyr jo ikke at han lever nå. -Sant nok.
Skal dette bli din nye hobby, Martin? Å finne David, så han kan ødelegge for deg igjen?
-Hvis du hadde mistet en bror... -Han var ikke det.
-Det er ikke en konkurranse. -Jo, les Darwin.
Jeg vil ikke snakke om dette nå. Jeg er sliten, sulten og trenger et bad.
-Jeg kan vente til du har spist og hvilt deg. -Du kan snakke, jeg kan høre på.
Hvor dro han i 1952?
-Trodde ikke du brydde deg? -Nysgjerrighet.
Han dro til Polen.
Igjen.
-Igjen. Jeg sa ikke at du kunne slutte. -Det holder for i dag.
Det bestemmer jeg.
-Jeg har vondt i fingrene. -Det er meningen. Jeg sladrer, Dov. Jeg mener det.
Samme tid i morgen?
Ok, god natt. Ha det.
-Ok. Ha det fint. -Vi sees.
-Sladrehank. -Sutrekopp.
Beklager å forstyrre. La oss ta en titt.
Nå kan dere se. Hvordan går det med fiolinen, Martin?
-Fint. -Hva jobber han med?
Pizzicato, Mr. Simmonds.
Fint, fint. Dere kan likså godt fortsette til Herr Hitlers Götterdämmerung begynner.
-Du skylder meg en. -Bare spill.
Kom så.
-Hva er det du gjør? Vil du bli drept? -Det var nok som dette.
Det var dette de opplevde. Søstrene mine, foreldrene mine.
-Martin! -James!
Kom.
Se. Jozef Wechsler.
Har du lært å spille?
-David? -Martin!
Kom nå!
Her, sitt.
Fint, dette er oss. Gutter, på den andre siden.
Ser du ham?
Der.
-Dere tok dere sannelig god tid. -Vi er her nå.
Hatt en fin natt?
Hvor skal du?
Dov?
Et lik.
Hva er det du gjør? Det er ikke ditt.
Ikke gjør det. Vet du hva du får når du raner de døde?
-Du får penger. -Nei, en eksekusjonspelotong.
Jeg kan godt dele.
Hvem liker du? Kløver-esset har best pupper. Ruter-fire har den fineste rumpa.
Du har bar mitsva om 10 dager, Dov. Du skal jo være mann nå.
-Å se på bilder av nakne damer gjør deg ikke til mann. -Du brukte kikkert til å se på Shirley Smith.
-Det var et vitenskapelig eksperiment. -I hva da? Å runke?
Piss.
Du ser ikke ut som en mann.
-Det er ikke det det betyr å være mann. -Så hva betyr det, O vise lærer?
-Å respektere de døde, for eksempel. -Hvorfor? Fordi de er døde?
Det var en person, Dov.
Hun la seg sikkert med planer om... å lage fiskekaker eller noe.
I stedet ender hun opp død.
Føler du ikke noe?
Vet du hvor mange som døde i går, Mottl?
Jeg mener ikke bare i London. Men i hele okkuperte Europa.
Skutt, knivstukket, sprengt, sultet i hjel, levende brent, hengt...
-Det er ikke poenget. -Mangfoldige tusen! Og ingen vet hva de heter engang.
Så si meg, lille mann fra NW3, hvem er det jeg må synes synd på?
Alle sammen, eller bare de jeg snubler over dagen derpå?
Kom så, dere to.
-Hvor gammel er gutten? -Gutten er 13.
En mann, Mr. Bailey, i Davids kultur.
-Gode fingre. -Takk.
-Har du vurdert strengeinstrumentmakeren? -Ja, men ikke noe altfor dyrt.
Ja visst. Vi lar millionærene kjøpe Stradivariusene, eller hva?
Jeg har noe i tankene.
Dette er en Nicolò Gagliano figlio.
Sønnen av Alessandro Gagliano lagde denne fiolinen i 1735,-
-det året faren døde. Mange ser på den som en hyllest-fiolin.
-Til lykke med bar mitsvaen, David. -Takk, sir.
Ser du hvor føyelig hun er? Det blir et lykkelig ekteskap.
-Snakker du engelsk? -Bare litt engelsk, ok?
Har Warszawa et musikerforbund?
Ja.
David Rapoport. R... R-A-P-O...
Nei, jeg vet ikke hvor lenge.
Han var her på 1950-tallet.
Rapoport.
Nei, jeg trenger noen som snakker engelsk. Men ellers takk.
Martin.
Vent her. Straks tilbake.
Tusen takk.
Ingenting. Beklager, David.
Jeg har prøvd. Det er tøft i Warszawa.
Er du sikker på at du dro til riktig adresse? Dzielna 21?
Din leilighet, leiegården din familie bodde i, finnes ikke lenger.
Det kunne vært verre nytt, David. Det kunne vært verre.
Kom, så går vi hjem. Kom.
Davids familie overlevde gettoen, det vet vi. De ble sendt vekk før opprøret i 43.
-Hvor ble de sendt? -Treblinka.
Jeg skal fortsette å lete, og du må bevare håpet. Det er mange steder de kan være.
En av DP-leirene. Russland, kanskje.
Hvorfor tok du Jozef Wechsler, og ikke meg? Jeg spiller like bra som ham.
Jeg tok ikke med deg fordi jeg er ansvarlig for deg på en annen måte.
Dere er begge polske borgere... Det må vi ordne, forresten.
De kunne beholdt deg der. Se hva som skjedde med Jozef.
Hva skjedde?
Hele familien er død, og polakkene tok ham og holder ham på en anstalt.
Ingenting.
Ikke i skuret.
Ikke på vårt rom heller. Og fiolinen er vekke.
-Kan han ha gjort noe dumt? -Ja, mor, rømt og blitt med i et band.
For guds skyld, Martin. Aner du hvor han kan være?
Så finn ham.
Hallo, Dov.
-Mor tror du har drept deg selv. -Det går imot min tro.
Det er den dingsen jeg dreper. Den lakkerte tyrann.
Hvorfor har jeg aldri sett det?
Det er sånn jeg har beskyttet dem, ved å skjule dem fra alle.
Jeg er ikke alle.
Hvem av dem er Malkeh?
Hun var fem da bildet ble tatt. Pessia var ni.
Hvordan var det? Det livet?
Livet med jøder.
Gutter spilte fotball.
Gamle menn ba.
Rituelle bad for kvinnene.
Malkeh var for ung til det, så hun ble hjemme.
Jeg spilte nattasang for henne.
Faren min gikk gatelangs hver dag, Mottl. Tenk deg det.
Og hver kveld, utenom på sabbaten, solgte han smykkene sine.
De han lagde mens vi lå og sov.
Det er bare dødsformodning. Det er vel derfor rabbien ikke lar deg si kiddush?
Kiddush er velsignelsen av vin. Det får jeg lov til å si.
Dette er Kaddish.
Nei, Dov, det er mulig de lever.
Tror du jeg blir gal hvis jeg får vite det?
Kle meg naken og løpe veivende med fiolinen som Wechsler?
Jeg tror ikke han gjorde det. Wechsler var allerede halvgal.
-Og det er ikke jeg? -Du har meg.
En beroligende støtte.
-Vanlig og kjedelig. -God å lene seg på.
-Som disse steinene. -Så hyggelig.
Ikke fisk etter komplimenter. Dette er min krise, ikke din.
Hva med delt livskrise? Delt selvmordsbrev. Vi trenger ikke gjøre det, men pappa hadde klikket.
-Tror du han noensinne blir frisk? -Hvem?
Wechsler. Tror du han forblir gal resten av livet?
Hva gjør de med galninger i Polen, tror du?
Iskalde bad? Skyfler aske på hodet ditt?
Det er bare aske der, Mottl. Det hadde vært riktig behandling.
Jozef, jeg heter Martin Simmonds, jeg kommer fra London.
Du kom hit med far etter krigen.
Husker du David Rapoport? Dere spilte sammen under et luftangrep.
Er du venn med Pan Wechsler?
En venn av en venn. Jeg lurte på om en felles bekjent har vært her.
Jozef har ikke mye besøk. Familien er død.
-Bare kvinnen. -Hvem?
15. juni-kvinnen. Hun kommer hit én dag i året.
Den 15. juni.
Pani Wozniak? Anna Wozniak?
-Snakker du engelsk? -Ja.
-De sier du kan hjelpe meg. -Hva er det du vil?
Jeg ser etter David Rapoport.
Du er Martin.
David kom hit året deres dronning ble kronet.
Vi vokste opp i samme gate. Det var slik vi møttes.
Hvor lenge var han her?
Et par måneder. Han fikk ikke visum for lenger.
-Og etter det? -Det sa han ikke noe om.
Det er lov å ha dem i private hjem. Jeg tok dem ned da David bodde her.
-Han ville nok ikke likt dem. -Han liker ikke religion.
Hva er det jeg er ment å se?
-En seremoni. -Enda en bar mitsva?
Ikke akkurat.
-Ja, du trenger vel et beslutningsdyktig antall. -Å, minyan mener du. Nei. Bare et vitne.
-Å, et vitne? Og jeg teller? -Sikkert ikke for Gud. Kun for meg.
-Tror du Gud vet hvor familien din er? -Han vet, han nekter bare å si det.
-Ville Jesus svart, om du spurte? -Skal du konvertere?
Jøder kan ikke det. Å dyppe hodet i vann vasket ikke jødedommen av Jesus.
Etnisitet er ikke oppløselig i vann, Mottl. Det er huden du er født i og går med til du dør.
Men religion, derimot, det er en jakke. Når det blir for varmt, kan du ta den av.
Fint.
Dette er perfekt.
Han er her. Seremonien er for ham.
Lytt, og ikke avbryt.
Hør, O Israel og Gud av Israel.
På denne 19. dag av Sivan, i år 5707 i London-
-foran Martin Simmonds, også fra London,-
-gir jeg, David Eli Rapoport, sønn av Zygmunt og Esther Rapoport,-
-avkall på mine forfedres tro, av egen fri vilje.
-Hva gjør du? -Konverterer. Hysj.
-Til hva da? -Ikke noe.
Jeg gir på høytidelig vis fullstendig avkall på,-
-i de overlevendes navn,-
-den hånede og betvilte troen til de døde,-
-troen til Abraham, Isak og Jakob,-
-den forbannede troen til de foraktede, de latterliggjorte, de forfulgte og drepte,-
-troen forlatt av Jesus.
Slik forsaker jeg Toraen og Talmud.
Slik skiller jeg meg fra Israels samfunn.
Slik som jeg splitter dette kledet,-
-slik splitter jeg meg selv, nå og for alltid,-
-fra troen, skikken og bruken, tradisjonene og ritualene-
-og forpliktelsene til Sion.
Amen.
Hvor lå gettoen?
Under bakken. Hvor fortiden hører hjemme.
Hvor lenge ble han i Warszawa? I flere uker? Hvor bodde han?
De første dagene på et pensjonat. Ikke et veldig fint et.
Og så med meg.
Og så en dag forsvant han.
Martin, jeg elsket vennen din.
-Det var nok et feilgrep. -Man velger ikke hvem man elsker.
Man burde ikke stole på ham.
Du må slutte å lete etter ham, Martin. Det er ikke bra om du finner ham.
-For ham eller meg? -For begge.
Hvis han ville bli funnet, tror du ikke han ville oppsøkt deg?
Faren min trodde han var død. To måneder senere fikk han slag, og døde.
David fortalte meg om vennskapet deres, ikke hvordan det endte.
-Hvorfor besøker du Wechsler? -Jeg går istedenfor David.
Han har bare vært der en gang. for å spille for Jozef.
Jeg fikk ikke lov til å høre det. Han sendte meg ut.
Den andre gangen var i Treblinka.
Han sa jeg måtte vente i bilen mens han spilte sangen for asken.
Hvilken sang?
Han var besatt. Det var derfor han kom til Polen.
Det var her jeg ventet. Ingenting av det stod der da.
Bare åpen mark. Noen jernbaneskinner.
Hele familien hans ble drept her.
Snakket han om dem?
Pessia må ha vært rundt... 15.
Malkeh... 10, 11, tror jeg.
Navnene deres dukket aldri opp på listene. Vi oppfordret ham til å håpe.
Han snakket aldri om dem.
For David er ikke jøder polakker.
Jeg er polakk. Jeg bor der han bodde. Jeg stjal livet hans.
For ham er jeg en av forfølgerne.
-Du var jo bare et barn. -Man trenger ikke være skyldig for å føle skyld.
ALDRI IGJEN
Nesten morgen fant jeg en lapp. Han var vekke.
-Han hadde dratt fra alt. -Hva er alt?
Meg. Polen. Fortiden. Deg.
Fiolinen.
Vent nå litt. Han dro fra fiolinen?
Jeg kunne ikke fatte at han hadde gjort det. Noe så dyrebart.
Jeg hastet til flyplassen. Han sa jeg måtte selge den.
Og sende ham pengene?
-Nei, jeg skulle beholde dem. -Gjorde du det?
Den var ikke min å selge.
Derfor tok han den tilbake.
Jeg løy ikke for deg. Han sa aldri hvor han skulle.
Da jeg ga ham fiolinen, ropte de opp en avgang. Plutselig fikk han hastverk.
Flyet gikk til New York.
-Takk. -Gud velsigne deg, Martin.
Jeg er her oppe.
Så?
Jeg fant ham ikke.
-Er det alt? -Vel, jeg fant ut hvor han dro videre.
Og?
New York.
Neste stopp på den store søken.
-Du pleide å like ham. -Jeg pleide å like eventyr også.
-Du pleide å si at han var artig. -Karismatisk geni, og alt det der.
Hvorfor kaster du bort tiden din på ham? Vår tid?
-Det er mulig jeg er alt han har. -Jeg er alt du har.
ISRAELS FØDSEL
Det var gøy. Han er ganske god.
Så fint at du er her, Mottl. Og den mye omtalte Helen.
Du bryr deg vel ikke om Israel, men siden Mottl er her, er du her?
En dans er en dans.
Min bror, Dov den frafalte. Ikke oppløselig i vann.
-Skal jeg gå for å gyte blod for Israel? -De tar bare imot jøder.
Der røk ryktet vårt som unnasluntrere. Men de tar imot kvinner. Bedre enn Gud.
Hvis du er frafallen, hvorfor feirer du jødestaten?
-De holder flotte fester. Går aldri glipp av dem. -Når var den forrige?
516 f.Kr.
Skal vi danse?
-Vi kan dumpe ham og dra tilbake. -Nei da, slipp meg av først.
Jeg har ikke sett ham på skolen. Går han med oss?
-Han leser matte på Cambridge. -Matte?
-Musikk og sjakk er lik matte. Simmonds-regelen. -Død og dratt til himmelen.
Burde det imponere meg?
Tuller du? Matte og Dante.
Hyggelig å møte deg, Dovidl.
Hva synes du?
Uinntakelig festning. Ønsker deg alt hell med henne, bror.
FIOLINIST SAVNET!
HAMMERSMITH INNSPILLINGSTUDIO
Bra jobbet. Du burde låse den i garderoben. Der er den trygg.
-Låste Ulysses vekk sin bue? -Hvis det pøsregnet i Ithaca, ja.
-Hvordan synes du det gikk? -Hvordan hørtes det ut?
Flott. Utmerket. Magisk.
-Den var dårlig. -Men bra.
Bra generalprøve, dårlig konsert. Dårlig generalprøve, kjempebra konsert.
Hva skal du nå? Du har fire og en halv time.
-Drikke meg full? -Du er så vittig.
Internasjonal debut for David Eli Rapoport, felespillende moromann.
Isaac Stern krysset med Vic Oliver. Vet du hva du burde gjøre?
Slapp av. Jeg mener det. Hør på meg, gutt. Få deg et ligg.
-Er det det du skal? -Nei.
Jeg skal stelle håret og neglene:
Dra ut håret i store tufser og bite neglene til rota.
Sees i skyttergravene.
FEINMAN-BRØDRENE
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg ser etter en Gagliano.
Far, sønn, sønnesønn? Alessandro eller en Nicolò?
Nicolò, sønnen, 1735.
Hør her, min engelske venn,-
-beklager å si det, men du jakter på død fugl.
Jeg vet kun om to oppførte figlios som ble laget i 35...
-...og de eierne selger ikke. -Denne er ikke oppført.
Du ser etter en spesifikk, ikke-oppført fiolin? Den er falsk.
Nei, den ble solgt på Bailey's, i London.
Min far, olav ha-sholom, handlet med Adrian Bailey.
Og han solgte ikke forfalskninger.
Har noen noensinne prøvd å selge en Gagliano 1735 til deg?
-Ser du etter instrumentet eller eieren? -Begge deler.
En sånn fiolin ender ikke opp her.
-Den går til de store auksjonshusene. -Ikke denne. Jeg har spurt.
Når...? Fire år siden, kanskje?
Ja, det ringte en dame, og hun nevnte en Gagliano.
-Broren min snakket med henne. -Fikk du et navn?
En adresse. Hun ville at Hershel skulle dra til Brooklyn for å se den.
Og ikke bare det, hun hadde en gitt tidsramme også.
Vi tenkte: "Mannen aner ikke at hun vil selge den."
Så han dro ikke?
For menn på vår alder, er tid en Gagliano.
-Husker broren din adressen? -Så dette er viktig for deg?
Crown Heights. Ja.
Det er mulig jeg kan finne adressen. Vent her.
Beklager å forstyrre, jeg ble gitt denne adressen. Jeg ser etter en fiolin.
Hent faren din.
Vent her.
Du tok deg god tid, Mottl.
Som du kan se, tok jeg av frakken...
...og tok den på igjen.
Si det, Mottl.
Du har faen meg null peiling, hva?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke om du kan forstå.
Du vet, da jeg ga opp Den hellige, tok det ham fire år å finne meg.
Det har tatt deg 35. Ikke verst.
-Din Gud straffet deg ikke, men det skal jeg. -Det skal han også, med tiden.
Velsignet være hans navn.
Min far la alt han hadde i deg.
Din utakknemlige dritt!
Hebraisk, bar mitsva, den forbanna fiolinen.
Han forsikret ikke engang konserten. Han trodde ikke det var nødvendig.
Han behandlet deg som sin favorittsønn i 12 forbanna år,-
-og så stakk du uten et ord.
Han trodde du var død, Dov.
Han mistet alt den kvelden.
Og to måneder etterpå dør han med ditt navn på leppene.
Husker du hva du sa den siste gangen jeg så deg?
"Få deg et ligg", sa du.
Så jeg gjorde det.
Og så ivrig som jeg var, dro jeg ut uten penger til taxi og måtte ta bussen.
Unnskyld. Unnskyld.
Unnskyld, kan dere fortelle meg hvor jeg er?
-Hvor kommer du fra? -Hampstead.
-Opprinnelig? -Warszawa.
-Familien din? -Også Warszawa.
Jeg er også fra Warszawa.
-Før krigen? -Før, under, etter.
Getto, Treblinka, nå her.
-Du overlevde Treblinka? -Ja, noen gjorde det.
Døde din familie der?
Jeg vet ikke, men... Jeg vet de var i Treblinka, men vi...
Har du hørt om dem? Zygmunt Rapoport? Esther?
Pessia? Malkeh? Kjente du dem?
Beklager, unge venn.
Vil du vite det?
Ta ham.
Kom.
SYNAGOGE
Følg med.
Hallo.
Vi har en Rapoport fra Warszawa.
Hent rabbineren.
Dovid, vi har blitt gitt en unik plikt-
-av Alter-Rebben i Treblinka om å huske navnene på de døde.
Disse navnene ble pugget via en sang.
Senere skrev vi dem ned.
Rabbiner, dette er Dovid Eli Rapoport fra Warszawa. Han vil vite.
Velkommen, Dovid.
-Jeg beklager å forstyrre. -Sett deg.
Siden det fantes så mange navn-
-ble 10 eldste valgt ut til en minne-minyan.
Men ikke mange overlevde.
For sjelene
Til våre brødre og søstre
Israels barn
De hellige og rene
Rapaport, Rapaport
Rapaport
Rapoport, Avrum fra Warszawa
Rapoport, Berel og Chayeh-Soroh
Fra Kutne
Med barn Yossl, Yechiel
Og Leah
Måtte deres minner velsignes
Rapoport, Chaim-Dovid
Rapoport, Shua-Chaim
Fra Zychlin
Rapoport
Yerachmiel og hans yngste datter
Elke
Med lille Shloime
Med Shneyur-Zalmen og med Rivke
Måtte deres minner velsignes
Rapoport, Anya fra Warszawa
Rapoport, Bella og barn
Med Reuben og Rifke
Fra Warszawa
Rapoport, Zygmunt
Kone Esther
Med datter Pessia
Med datter Malkeh
De satte navnene til musikk for å gjøre dem lettere å huske.
Det er muntlig overlevering, Mottl.
Det ga oss Toraen, overlevert fra munn til øre i hundre generasjoner.
Det er en kjede jeg ikke kan bryte.
-Hvor lang tid tar det å synge sangen? -Fem dager.
De tar skift. Fem rabbinere, én gang i året.
Jeg har bare hørt det utført en gang.
Så mange navn, Mottl.
Etterpå satt jeg shiva. En full uke.
Ingen vasking, ingen barbering, ingen avledninger.
Kun bønn.
Den allmektige hadde husket min familie. Jeg forlot ham, men han forlot ikke meg.
Til gjengjeld ga jeg ham et løfte.
Jeg skulle lage en fiolinversjon av Navnesangen og spille den på Treblinka.
Og jeg skulle vie resten av livet mitt til å tilbe ham.
Vet du hva jødene fryktet mest i konsentrasjonsleirene?
Det var ikke å dø.
Det var å dø med hele familien, så ingen kunne si Kaddish for sjelene deres.
På Yom HaShoah hvert år sier jeg Kaddish for dem.
En konsert virket ikke lenger viktig. Livet mitt hadde endret seg.
-Hvis jeg hadde kommet tilbake, hva ville du gjort? -Jeg vet ikke.
-Jeg skylder deg en fiolin. -Du skylder meg en konsert.
Nei.
Jeg er ikke et skinnende, nytt funn lenger. Jeg tviler på at noen husker meg.
Når jeg spiller nå, er det for et tomt rom.
-Intet publikum annet enn Gud. -De husker opptaket ditt.
Så la det være min minnestein.
-Det er ikke nok. -Det må det være.
Ikke for meg. Du skylder meg en konsert.
Hvis du forsvinner igjen, så finner jeg deg.
Ja?
Jeg har to betingelser.
TO MÅNEDER SENERE
Hallo, sir. Skal du sjekke inn?
-Hvordan vet du at han kommer? -Han kommer.
-Ingen endrer seg, og iallfall ikke ham. -Han har religionen tilbake.
Han er den samme egoisten han alltid har vært.
-I svart frakk. -Kan du hjelpe?
Kan han fortsatt spille?
-Det er sjansen vi tar. -Hva risikerer han?
Du gjør det faren din gjorde. Du bruker alle pengene vi har. Han kommer ikke.
Du får slag. Du dør. Han kommer ikke i begravelsen.
Nå er du morbid.
-Typisk. Klokka er 19.50. -Sånn er jo kunstnere.
-Har han sagt hva han skal spille? -Nei, det er en av betingelsene.
Sikkert musikalnumre. "Rusten virtuos spiller Broadways beste."
Han trenger jo ikke å øve til det.
-Har du sett ham øve? -Nei. Det var en annen betingelse.
Han tror at pappa ser på. Han tror at Gud ser på.
Det samme publikum han skuffet sist.
Martin.
Helen.
-David. -Du ser godt ut.
Det er alt? Trettifem år, og "du ser godt ut"?
Han er sulten. Han har øvd på å tie hele dagen.
Nei, jeg skal ikke spise. Dette er ikke kosher.
-Det er en kosher restaurant. -For dem, ikke for meg.
Hvordan liker du hotellet?
-Det er fint. -Bra.
Jeg vet at vi ble enige om at du skulle velge programmet...
-...men det er et par ting vi må snakke om. -Som?
At det ikke inkluderer "Doe, a deer, a female deer".
-Og hvis du driter meg ut, så dreper jeg deg. -Eller jeg gjør det.
Så, si iallfall hvor lenge det skal vare.
-Hvor lenge varte originalen? -Konserten fra 51?
-Er det det du skal? -Var det ikke det du ville?
Nei, nei, det...
Første del orkester, Bruch. Andre del, solo.
Har det noe å bety? Han kommer jo ikke. Ikke sant, David?
-Hvordan går det? -Fortsatt varm. Vil du kjenne?
-Du skal vel ikke skuffe meg, Dov? -Nei, Mottl.
Jeg skal ikke skuffe deg.
Beklager, Mr. Simmonds.
-Det er det samme marerittet. Hvor er han? -Hvis jeg må tippe, på vei til et kloster i Tibet.
Trodde dere at jeg ikke skulle komme?
God aften.
Jeg håper dere ikke hadde noe imot å vente 35 år.
Takk og lov.
Han kan fortsatt spille, det må jeg si.
-Det var bra. -Det var dårlig.
Men bra.
Vent et kvarter.
Er det meg, eller er han litt for medgjørlig?
Herregud.
Kjæreste Mottl,-
-du husker nok at jeg ble nektet å si Kaddish for familien min-
-før dødsfallene deres var bekreftet, og hvor mye dette plaget meg.
Det gjorde meg tristere enn jeg kan si å høre-
-at min forsvinning utsatte din far for de samme kvaler.
Det er jeg oppriktig lei meg for.
Og mer enn noe annet, ønsker jeg å spare deg for det.
Da du fant meg for to måneder siden, sa jeg at jeg ikke lenger levde et liv du ville forstå.
Jeg så ikke lenger på meg selv som et individ, noe en artist er nødt til å være.
Jeg valgte i stedet å ta del i et trossamfunn,-
-en delt historie, med delte verdier og en felles hukommelse,-
-og prisen for å slippe inn der er å gi opp selvet.
Det du gjorde, Mottl, var å gi meg tilbake min individualitet.
Du kastet den tilbake i mine armer som en uønsket gave.
Jeg anser all gjeld som slettet i dag.
Du har satt meg fri, og jeg takker deg.
Men fra mitt innerste indre ber jeg deg om ikke å finne meg igjen.
Du må tenke på meg som død og handle deretter.
Måtte Den hellige velsigne deg og holde deg og familien ved sin side.
Med kjærlig hilsen, din bror, Dovidl.
Gi slipp på ham, Martin.
Men hvordan? Jeg vet jo at han lever.
Han har jo gitt deg tillatelse. Det eneste uselviske han har gjort.
-Hva heter jødenes bønn for de døde? -Kaddish.
Så si den.
Jeg kan ikke det. Jeg er ikke jøde, jeg er ikke broren hans, og han er ikke død.
Den dagen han ikke møtte opp...
...da du dro fra ham etter generalprøven og ingen visste hvor han dro...
Han dro til meg.
Han var med meg.
Du er bedre enn ham. Det har du alltid vært.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Undertekst oversatt av: Lise McKay