COLUMBIANA
Traducerea și adaptarea DELiCT
Nu pot să cred așa ceva.
De ce nu?
Pentru că te iubesc, Fabio. Ca pe un fiu.
Și eu te iubesc, Don Luis. Ca pe un tată.
O să-mi lipsești.
Și tu o să-mi lipsești.
În regulă. Destul cu sentimentalismul ăsta ieftin.
Să mai bem ceva. Altfel, o să plângem ca două babe.
Haide.
Pentru viitor.
Salute di vida!
Așadar, afacerile sunt în regulă?
Absolut.
Totul e aici.
- Nu mai ai și alte copii? - Mai era nevoie să-ntrebi?
Fii serios, omule.
O să-mi fie dor de tine.
Adio, Marco.
Omorâți-l pe nenorocitul ăsta.
Nenorocitul dracului!
Ești bine, șefu'?
Nenorocitul ăsta are impresia că sunt un idiot. S-a purtat frumos cu mine.
Dacă ar fi urlat și m-ar fi amenințat că-mi ucide familia, ar fi fost mai bine!
Avem cel mult o oră să plecăm de-aici. Dă-i drumul!
Dă-i drumul. Pornește!
Du-te înăuntru. Fiți atenți cu toții.
Avem la dispoziție 10 minute.
- Cataleya, du-te și fă-ți bagajul. - Mi l-am făcut deja, mamă.
Cataleya.
Ascultă-mă, floarea mea.
În caz că se-ntâmplă ceva, ăsta-i pașaportul tău.
Dacă rămâi singură, du-te la adresa de pe cartea asta de vizită.
Arată-i-o omului care stă la poartă.
Nu înțeleg, tată.
Cata, nu-i nevoie să-nțelegi. Trebuie doar să asculți și să-ți amintești.
Uite.
Dacă se-ntâmplă ceva, du-te la unchiul tău.
Iar ăsta, te va ajuta să fii în siguranță.
Orhideea Cattleya. Mama și bunica ta obișnuiau să le cultive.
Mă trezeam în fiecare dimineață să le văd, să le miros.
De aceea te-am numit Cataleya.
Să nu uiți niciodată de unde îți tragi rădăcinile.
Domnul să te binecuvânteze!
Bună!
Vrem să-l vedem pe Don Fabio.
Nu-i acasă.
Fir-ar să fie!
- Eu sunt gata. - E timpul să plecăm. Haideți.
- Haideți, haideți. Să mergem. - Haide. Hai, vino, vino.
Haideți, haideți.
Haideți. Așteaptă.
Înapoi, înapoi, înapoi!
Mi-a zis că încă nu-i acasă.
Așteaptă puțin.
E prea târziu. Pregătește-te! Ia-o înainte.
Te iubesc foarte mult.
Și eu te iubesc, tată.
Dragostea mea.
- Schimbăm planul. - Schimbăm planul.
Cata...
Alicia, hai să mergem.
Îți mai amintești de mine, Cataleya?
Am fost la botezul tău.
Numele meu e Marco și am fost foarte bun prieten cu tatăl tău.
Văd că ți-a dat ție medalionul său.
Orhideea Cattleya. Asta-i bine. E simbolul lui. Numele tău.
Așa îl vei ține minte mereu.
Acum știi cine-i Don Luis, nu-i așa?
Era ca un frate pentru tatăl tău,
asta înseamnă că și tu faci parte din familie.
Însă,
când cineva e bun cu tine,
iar tu nu-i răspunzi cu aceeași monedă, atunci, se-ntâmplă lucruri rele.
Ești bună la învățătură, așa că, știu că nu ți-e greu să înțelegi asta, nu?
Excelent.
Așadar, tatăl tău are ceva ce-i aparține lui Don Luis.
O chestie micuță. Nu mai mare decât un deget.
Știi unde e?
Ei bine, dacă mi-l dai mie, Don Luis va fi foarte fericit
și foarte recunoscător.
Așa că, nu văd de ce nu i-ai da înapoi lucrul acela micuț care-i aparține.
Poți să face asta?
Tu ești o fetiță isteață.
Iar în viața asta,
fetele istețe obțin întotdeauna ceea ce-și doresc.
Trebuie doar să-mi spui. Trebuie doar să-mi spui, puiule.
Ce vrei?
Să-l ucid pe Don Luis!
Prindeți-o pe javra aia!
Trebuie s-o prindem vie!
Maestre, prinde-o pe javra asta!
Pornește, hai!
Unde vrei s-ajungi?
Haideți!
Scuzați-mă...
Ziceai că ai ceva pentru noi, puișor?
Pot să văd și eu?
Iisuse!
Toată lumea să facă o pauză de cafea de 5 minute.
Jim, trebuie să înregistrăm asta.
- De unde ai tu asta, puișor? - De la tata.
Și tatăl tău unde-i?
E mort.
- Știi cumva ce-i asta? - Da.
Pașaportul meu.
Ajungem îndată în Miami.
Dă-mi voie să-ți pun centura.
Bine ai venit în America.
Du-te, eu aștept aici.
Cataleya?
Bună ziua, dră! Unde doriți să călătoriți astăzi?
Chicago? Nu-i aproape deloc, știi?
Cât costă?
Hei, copilă! Ce cauți tu aici?
Emilio. Emilio!
Emilio!
Te caută o fată.
Acum nu mă interesează nicio fată.
Numele ei e Cataleya.
Cataleya?
Unchiule?
O, Doamne!
Nu mai plânge, puiule.
Am crezut că ai murit și tu.
Acum ești în siguranță.
E-n regulă. Acum ești în siguranță.
Ești în siguranță.
Mulțumesc, mamă.
Bună dimineața, Cara!
Ai ochi frumoși, ca ai mamei tale.
Nu-ți fie frică. Asta-i casa ta.
De cât timp n-ai mai dormit?
Nu știu. De o bună bucată de timp.
Bun. Un corp care-i în creștere are nevoie de somn.
Când eram de vârsta ta, dormeam jumătate din zi.
Nu știu dacă m-a ajutat să cresc, dar m-am odihnit pentru ce avea să urmeze.
A cui e camera în care am dormit?
A fiului meu.
Vărul tău.
El unde-i?
E mort.
A fost ucis?
Da.
De către cine?
De cineva care nu mai e în viață.
Ești foarte talentată. Asta vrei să devii, artistă?
Mi-ar fi plăcut să fiu ca Xena, prințesa războinică.
Și nu mai vrei?
Nu?
Vreau să fiu o asasină.
Mă poți ajuta?
Sigur.
În mod normal, nu acceptăm elevi în mijlocul anului școlar,
dar având în vedere situația dată,
faptul că și-a pierdut părinții într-un tragic accident de mașină...
Poftim. Ai trecute aici rechizitele de care ai nevoie.
Sigur.
Încă e puțin traumatizată.
Normal. Ne vedem luni, Cataleya.
Ce nume frumos!
Mulțumim.
DIRECTOR
Mergem să luăm lucrurile astea, Apoi, mergem pe strada Maxwell,
să luăm un hot-dog de la niște polonezi.
Îți place hot-dog-ul?
Hei!
Acum ce mai e?
La școala aia n-am ce să învăț. Eu ți-am spus ce vreau.
Dacă nu vrei să mă înveți, e-n regulă. O să mă ocup singură de asta.
Privește.
Ai văzut? Asta vrei? Vrei să te învăț să devii o asasină?
Sigur, nicio problemă. Te învăț, dar în 5 ani o să fii moartă.
Dacă vrei să fii o asasină și să supraviețuiești,
trebuie să fii isteață.
Trebuie să înveți și altceva în afară de cum să apeși pe trăgaci.
Trebuie să știi cum funcționează lumea, cum gândesc oamenii.
Trebuie să înveți să fii un bun psiholog. Eu nu te pot învăța asta,
dacă nu înveți elementele de bază de la școală. Ai înțeles?
Haide! Ce vrei să faci? Cataleya, tu alegi.
Haide.
Acum, alege! Haide! Ce vrei? Alege!
E mai bine așa.
Salut, prietene! Am adus ceva bun.
Atunci, eu îți sugerez, știi tu, să cumpărăm ceva,
s-o mai "condimentăm" un pic.
O "jartieră", o chestie de aia care se pune pe coapsă...
- Da, ar fi super! - De vreo 12 ani, așa. Știi ce zic?
Nu contează cât de mult îți place friptura,
uneori, un cotlet de miel, nu-i rău deloc, nu?
Exact.
O, Doamne!
Fir-ar să fie!
O, Doamne!
Ce mama drac...?!
Mâinile pe mașină!
Mâinile pe mașină, acum! Acum!
Ușurel, băieți.
Târfă proastă și nebună!
Îmi pare rău. Asta nu-i mașina mea.
- Crezi că-i de râs? - Nu, dle!
Îți dau eu ceva care o să te facă să mori de râs!
Îmi pare... Dle ofițer, îmi pare rău, eu nu beau.
Ce naiba?
- Hei... - Aici nu-i nimic.
Nu tu talon, nu tu permis,
nu tu act de identitate, cu excepția unui card de acces în bibliotecă.
Dra... Valarie Phillips.
În afară de toate astea, ești acuzată de conducere sub influența alcoolului,
conducere pe contrasens și distrugerea proprietății poliției.
Dră Phillips,
puteți să-mi acordați puțină atenție?
Da.
Asta-i tot?
Doar dacă nu cumva mai ai tu ceva de adăugat.
- Vomit! - O, nu, nu! Luați-o de-aici!
Să-i puneți în celulă și o cană de cafea. Ne ocupăm mâine de ea.
Lăsați-o să doarmă. Pentru numele lui Dumnezeu!
În regulă. Fă un pas mare.
Haide, Lenny. Bun. Întinde-ți picioarele. Hai, mișcă.
Rizzo e la parter.
Era din Roma, o biată prostituată.
Scuzați-mă! Sunt șeriful Warren.
L-am adus pe Gennaro Rizzo și trebuie să rămână aici la noapte.
Ce-ați făcut? Stați așa puțin!
Aici scrie că trebuie să sosească abia mâine.
Niciodată să nu te aștepți la ce te aștepți, sergent.
- Ai cafea acolo, e proaspătă? - Da, e proaspătă.
- Te superi dacă...? - Alfred.
- Mulțumesc. - Știți, Ofițerul Doyle,
o să vă arate unde-i blocul de celulele.
O, fii serios!
Casă, dulce casă!
După tine, dle.
O să-mi fie dor de tine, Rizzo.
O las aici, în caz că ți se face foame la noapte.
Somn ușor.
O să fie o noapte albă, Joe. Fii atent.
PAUZĂ DE CAFEA
CAMERA ELECTRICĂ PERICOL DE ÎNALTĂ TENSIUNE
Un', doi...
trei...
O, băga-mi-aș! Iar se-ntâmplă asta?
Hei, Doyle! Du-te și verifică sistemul de ventilație, te rog.
- Azi, dacă-i posibil, te rog. - Iisuse Hristoase!
O, fir-ar să fie!
- Da? - Da. Trebuie să merg la baie.
Descheie-ți cămașa.
- Ce?! - Acum!
Tu cine ești?
O, fir-ar!
- Du-te! - Haideți!
Avem o problemă de securitate.
Du-te!
- Haideți! Mișcați-vă! - Dați-vă la o parte!
Intrați în celulă. Stați acolo.
Deschide ușa!
Uită-te la mine, Joe! Uită-te la mine.
Dă-mi arma. Dă-mi arma. E-n regulă.
Așa!
- Mișcă! - Pune-l jos! Pune-l jos!
- N-am făcut-o eu! - Joe, ascultă-mă.
- L-am prins. - Ține-l bine!
- Luați-l de-aici! - N-am făcut-o eu!
- Scoateți-l de-aici! - N-am făcut-o eu!
Căutați-l! Găsiți-l!
Haideți!
- A intrat acolo! - Du-te!
Haideți!
Mișcați-vă!
Mișcă!
A urcat pe acoperiș!
Fir-ar să fie!
Aici nu-i nimeni.
Rahat! Să mergem să mai verificăm.
- Agentul Ross? - Unde-i?
- La morgă. - Să mergem.
E exact așa cum l-au adus.
E același scris, nu-i așa?
E același desen, nu? El e.
Vreau să văd locul unde s-a petrecut, vă rog.
Mulțumesc.
- N-ar fi trebuit să beau. - Nu, n-ar fi trebuit.
O, Doamne! Îmi pare nespus de rău.
Da, poți să-i spui asta judecătorului care te va audia peste 10 zile, dă-i bătaie.
- Ce se-ntâmplă acolo? - Nimic.
- Semnează actele astea și poți pleca. - Serios?!
Da, serios, dar sunt ferm convins că judecătorul o să te trimită iar aici.
Probabil că asta merit.
Nu, ai avut noroc că nimeni n-a fost rănit.
- Dați-vă la o parte. - Rizzo a fost?
- A fost asasinat? - Aveți vreun indiciu?
Cine credeți că e implicat?
N-ai sigilat locul?
Era după eveniment. Nu m-am gândit că cineva ar putea...
Trebuia s-o faci! Nu intră și nu iese nimeni.
Vreau să văd actele tuturor celor care au intrat și au ieșit
din secția de poliție în ultimele 24 de ore.
Și vreau înregistrările de la toate camerele de filmat.
Toate.
Fir-ar să fie!
- Totul e în regulă? - Da.
- Când te întorci? - Poimâine.
Bine. Am ceva pentru tine.
- Mai lasă-mă o zi. - Bine.
Ardem de nerăbdare să te vedem, Cara.
- Sărut-o pe mama din partea mea. - Așa am să fac.
Mulțumesc.
22 de crime în ultimii 4 ani, toate au același mod de operare.
Credeam că am dreptate când mă gândeam că vrea să ne transmită un mesaj,
dar încep să cred că mesajele nu erau pentru noi.
Dar noi suntem singurii care au asemenea informații.
Așa, n-o să ajungem nicăieri, nu? Publică totul în presă.
A sosit timpul ca buboiul ăsta să explodeze
și să apară în toate ziarele și-n toate revistele din țară pe prima pagină.
Dacă mesajul nu e pentru noi, haideți să vedem cui îi este adresat.
Ăsta-i șmecheru' ăla. Uită-te la el.
Dl Richard.
- Marco. - A trecut multă vreme.
Da, așa-i. Ce-ți face mâna?
Doare doar atunci când e vreme umedă.
Ar trebui să ne lăsați să vă mutăm în Arizona în loc de New Orleans.
Da, așa-i, doar că șefului meu îi place vremea umedă.
Te așteaptă.
Ce părere ai?
Coincidență.
De 22 de ori? O floare care crește într-un singur loc de pe Pământ?
Tu de unde ești? Din Columbia.
Asasinul îți trimite drept mesaj această orhidee.
Asta ar trebui să fie cartea de vizită a lui...
Rahat! Am uitat cum îl cheamă.
Cum îl chema pe fostul tău partener? Ăla care se ocupa de treburile murdare.
- Fabio. - Fabio!
- Fabio Maria Restrepo. - Îmi dai voie?
CIA nu-i un parc de distracții.
Când CIA te-a scos din Columbia, în urmă cu 15 ani și te-ai stabilit aici,
ți-am permis să-ți reiei afacerile
când, de fapt, ar fi trebuit să te închidem pe viață.
Iar acum, în schimb, tu ar trebui să împiedici scurgerea de informații.
- Asta fac. - Nu prea mai faci asta.
GENNARO RIZZO A FOST GĂSIT MORT ÎNTR-O CELULĂ DIN SEDIUL POLIȚIEI
Eu n-am niciun amestec în treaba asta.
Atunci, află cine a făcut-o.
Ea e cea care ne trimite mesaje.
Ar putea fi orcine.
Idiotule! Ți-am spus! Omoară-i pe toți, inclusiv câinele!
A fost prima ta greșeală.
Acum du-te și repar-o.
Toate victimele erau asasini profesioniști.
Am restrâns cercul mobilului crimei la răzbunare sau rivalitate între bande.
Cel mai bun exemplu ar fi Alexa Milshinova.
Și-a făcut o carieră din a oferi relații sexuale jucătorilor de primă mână din Vegas.
Îi jefuia, apoi, îi dădea pe mâna șefului ei.
Ăsta de-aici. D'Angelo James.
A încercat să preia controlul pieței de droguri din Houston,
de la cartelul Gemini.
Dacă nu cunoașteți însemnătatea scrisului de pe acești doi gemeni,
RĂZBUNARE
n-ar trebui să mai stați în camera aceasta.
Vedeți? Au montat o cameră în nasture, ca să vadă ce se întâmplă în celulă.
Era ora 01:55 a.m.
Ceea ce înseamnă că asasinul nostru a intrat în secția de poliție la...
N-am chef să vă explic toate detaliile.
Scuzați-mă.
Luați asta de aici, vă rog.
Avem aici numele, adresele și numerele de telefon
a tuturor persoanelor care au intrat în secția de poliție înainte de ora 01:55 a.m.
Toți care ai intrat aici. Asta înseamnă că unul dintre ei e ținta noastră.
Vreau ca fiecare dintre voi să identifice 10 persoane din dosarul care vi s-a dat.
Vreau un dosar complet cu toate detaliile activității lor pe ultimii 10 ani.
Vreau să urmăriți fiecare pistă și să verificați fiecare poveste în parte.
Pentru că asasinul nostru, doamnelor și domnilor,
n-are nicio fotografie și vreau să-l prind, înainte să ucidă din nou.
Nu mișca!
Salut, Jennifer!
Salut, Danny!
- Vreau să termin de pictat tabloul ăsta. - N-o să-l termini niciodată.
- Nu mai lucrezi la el. - Am altceva mai bun de terminat.
Vreau să-mi spui ceva.
- Noi de ce n-avem o relație normală? - E o relație normală.
Nu-i adevărat. Mi-ar plăcea să luăm cina împreună, să ne îmbătăm.
Desert?
Ești teafără?
Până la urmă, da. Tu ce mai faci?
Sunt bine.
Ce face mama?
- Îți duce dorul. - Uneori, mi-e foarte dor de ea.
- Eu cred că ea te iubește enorm. Tu? - Știu.
Ce avem aici?
Îl mai ții minte pe tipul ăla care a apărut în ziare
pentru că că se ocupa cu jocuri piramidale, în urmă cu un an?
- Da. - A făcut 50 de miliarde de dolari.
Banii n-au fost recuperați niciodată. Isteț băiatu'.
Acum trăiește în Caraibe.
Așadar, deoarece a supărat multă lume, soarta i-a fost pecetluită.
Definitiv.
Bine.
Ar mai fi ceva.
De când se-ntâmplă asta?
Nu demult.
În ziare scrie că se-ntâmplă de 22 de ani. De ce?
Știi bine de ce.
De ce te semnezi cu floarea asta, crezi că în felul ăsta obții ceva?
Asta vrei să faci? Aici nu-i vorba doar de tine. Da, Cataleya?
Mai sunt și eu, și mama, întreaga familie.
- Familia. - Da.
Unchiule, te rog! Tu ești curat.
E afacerea ta, ia tu banii și...
Ce frumos! Și eu vreau nespus de mult să te întorci acasă.
Am să verific fiecare misiune, am s-o verific de două ori.
Dacă-ți dau vreo misiune, îți dau de cinci, de zece ori mai mult.
Pentru că am făcut o promisiune, să am grijă de tine.
Și o să am grijă de tine.
Cataleya, asta-i e o slujbă permanentă, nu contează ce crezi tu.
Dar chestia asta... Așa ceva nu-i profesional.
Eu nu așa te-am învățat...
Nu-mi pasă de profesionalismul de care vorbești tu. Eu procedez în felul meu.
- Și ăsta-i stilul tău? - Da.
Un asasin cu etichetă.
Nu-i bine.
Dumnezeule mare!
Așa nu mai merge. Nu mai pot continua așa.
- Niciodată. - Tu nu mă lași să fac nimic.
Eu am ales asta, îți amintești? Eu am ales asta.
Când ți-am călcat prima oară pragul, luasem deja această decizie.
- Știi bine asta. - Așa, de capul tău?
Da!
Nici tu, nici nimeni nimeni altcineva, n-o să poată schimba asta.
Normal!
Te iubim, Cataleya.
Tu păzește-mi spatele până când se va termina totul.
- Cattleya! - Pardon?
- E o orhidee. - Ce, chestia asta?
Sigur. Crește în Columbia.
- Tu de unde știi? - De la nevastă-mea, e columbiană.
Așa-i.
- Cattleya? - Sigur.
Bun. Hai să încercăm o organizație.
ACCESUL INTERZIS
Rahat!
Salut, băieți! V-a fost dor de mine?
Da, și mie mi-a fost dor de voi.
Salutare! Haideți.
Ați fost cuminți?
În regulă. Stați cuminți!
Mușchi de vită. Suculent și delicios.
Vrei și tu unu? Bun.
Mâncați.
- Cunosc sunetul ăsta. - Salutare, Pepe!
Mi-a fost dor de tine.
Cred că m-au dat câinii de gol, nu?
- Îi răsfeți. - Îi dresez.
Peștișorule!
Willie! De ce mă ignoră?
- Ce-i? - Iubire,
pune o picătură de sânge pe sticla aia și o să fie cei mai mari admiratori ai tăi.
- Serios?! - Da, iubire.
O să-ți curețe piciorușele până la os.
Super!
Alejandro, dublează paza în noaptea asta.
- Da, dle. - Asigură-te că nu intră nici musca aici.
- Am înțeles, să trăiți! - Așa te vreau.
- Fetelor! Haideți la tata! - Willie!
Tati!
Am pus deja câțiva băieți să păzească grădina și câțiva la parcarea din sud.
- Vreau trei băieți la etaj. - Da, dle.
Doi să urce pe acoperiș.
Mai repede!
HOȚ
Ce-i asta?!
Willie, întoarce-te în pat.
Rahat!
O, Doamne!
Întoarce-te.
- Tu cine ești? - N-are importanță cine sunt.
- OK. Ce vrei? - Vreau să fii exact acolo unde ești acuma.
Nu contează cu cât de plătesc ei, eu îți dau dublu.
Te rog! Te rog, nu mă omorî!
- N-o să te omor eu. - Ce?!
O, nu, nu! Te rog!
RECHINII MĂNÂNCĂ "RECHINI"
- Da! - Dl Steven Richard?
- Tu cine ești? - Agent special FBI, James Ross.
Mă ocup de cazul unui ucigaș în serie
pe care noi l-am numit "asasin cu etichetă".
- Ați auzit de el? - Am văzut reclama.
Își marchează victimele cu o floare din Columbia.
Orhideea Cattleya.
De fiecare dată când încerc să accesez informațiile,
îmi apare un mesaj cu "CIA - accesul interzis".
Sunt pe cale să rezolv un caz foarte complicat, dle Richard,
... și am înțeles că d-ta te-ai ocupat de...
Ascultă, agent Ross, nu vă pot oferi nicio informație la telefon,
dar vă sugerez să înaintați o cerere oficială către CIA,
pentru toate informațiile pe care le doriți,
iar eu voi fi mai mult decât fericit să vi le ofer, cât mai curând posibil.
Mulțumesc.
- Alo? - Gata cu tâmpeniile, Marco.
FBI-ul e pe urmele mele.
Vreau să rezolvi problema asta, ieri. M-ai înțeles?
- Clar și răspicat. - Bun.
- Unde mergem? - În centrul orașului.
Vreau să interoghezi fiecare columbian pe care-l întâlnești.
O să căutăm amândoi adresa aia. Găsește-l, da?
"Jen,
în caz că apari, vreau să-ți spun că sunt în New York la galeriile de artă.
Mă întorc mâine seară, dar dacă ești aici, simte-te ca acasă."
Ce avem aici?
Astea-s înregistrările de pe camerele de filmat, din trei unghiuri diferite.
- Asta-i tot? - Da.
- Ascultă, nu-i mare lucru... - Fii serios!
... dar le-am adăugat în baza de date și mai vedem ce se-ntâmplă.
ANALIZĂ PSIHOLOGICĂ
Noi nu căutăm o femeie. Nu-i posibil așa ceva.
Uau!
- Bei un vin? - Mulțumesc.
- Haide. - Sunt impresionat.
Ți-am adus ceva.
- Serios? - Da.
- Un aligator împăiat? - Da.
Exact ce-mi doream tot timpul.
Stai, stai, stai.
Aș vrea...
Aș vrea stăm, să mâncăm și să stăm puțin de vorbă, mai întâi.
Despre ce vrei să povestim?
Nu știu, despre orice. Întreabă-mă tu ceva.
- Cum ai călătorit? - A fost super.
Celor de la galerie le plac noile mele picturi și vor să le expună în luna octombrie.
- Iar asta-i un lucru bun, nu? - Da.
Acum e rândul meu. Călătoria ta cum a fost?
- Fierbinte. - N-ai făcut nimic deosebit?
- Pentru mine a fost deosebit. - Altceva?
- Hai, spune-mi. - Ce vrei să știi?
Orice. Ceva despre tine.
Orice.
De unde ești?
Părinții tăi locuiesc aici în oraș?
Bine.
Hai să începem cu ceva mai simplu. Ce-ți place să mănânci la micul dejun?
Eu nu mănânc nimic dimineața.
Nu vreau să te rănesc.
Vreau să te cunosc mai bine, să știu ce simți.
Vreau să știu ce simți pentru mine. Orice. Un pic măcar.
Uneori, mă simt singură.
Mulțumesc!
Și eu mă simt singur.
Lasă-mă pe mine de data asta.
'Neața!
Știu că ai zis că nu mănânci dimineața, așa că ți-am pregătit prânzul.
O, Doamne!
- Fir-ar să fie! - Stai, unde te duci?
- N-ar fi trebuit să fac asta. - Ce anume?
- Nimic din ce-am făcut! - Nu înțeleg. De ce?
Ce tot spui acolo? De ce?
- Așa... - Cum adică?
Ascultă, poți să stai puțin, să vorbim despre asta?
Nu, nu. Danny, și așa am vorbit prea mult.
- Jennifer, stai puțin! - Scuze, trebuie să plec.
Jennifer!
Scuze că am întârziat.
Citește-l!
Opt oameni măcelăriți în Miami.
- Unul dintre ei era prietenul meu. - Și ce dacă?
Știi bine ce-nseamnă asta! Au ajuns prea aproape.
O, Doamne! Te rog, am terminat cu prostiile astea.
Pe tine te caută. Nu te juca cu mine!
Dă-mi voie să-ți explic.
Nu vreau să forțez lucrurile. Crezi că asta-i o joacă?
Eu nu glumesc când vorbesc cu tine.
Mă sperii, Cataleya.
Nu vreau să mă mai implici în treburile tale.
Nu-ți mai dau nicio misiune, nimic.
Ești concediată.
- Nu poți face asta. - Încetează!
Câți oameni ai ucis tu când a murit fiul tău?
Câți?
Ce știi tu despre fiul meu?
Nu știi nimic despre fiul meu!
Spune-mi!
Oricum, n-a schimbat nimic.
Când mi-am pierdut fiul, mi-am pierdut viața.
Tot ceea ce era important pentru mine, s-a dus.
Dar vreau să cred în tine, Cataleya. De ce?
Încă mă mai rog să-ți găsești un rost în viață, departe de toate astea.
Nimeni din familia noastră n-a avut această șansă.
Ascultă. Să nu mai vii niciodată acasă, nici la biserică. Nu te mai deranja.
Nu vreau să mai aștept telefoanele tale.
Nu vreau să-i mai sfâșii inima mamei mele.
Poate că asta te ajuta să înțelegi ce încerc să-ți spun.
Cum ai putut îndrăzni...?
56 de kg. Ochi căprui, de fapt, hazel.
Brunetă, micuță, frumoasă...
Un corp superb și un zâmbet seducător.
Toată ziua mă gândesc la ea.
- Prietene, ești îndrăgostit. - Ești mega-inteligent.
Serios. Îți spun asta din adâncul sufletului meu. Ești sărit de pe fix.
N-a mai existat ceva atât de important în viața mea de cel puțin 10 ani.
Am căutat mult să găsesc pe cineva care să-mi placă și cu care să fiu tot timpul.
N-am nimic, decât un animal de pluș și o fotografie.
Ai o fotografie, scoate-o la interval.
Nu-i chiar o poză întreagă, i-am făcut-o în timp ce dormea.
- O, Doamne! - Iisuse! Calmează-te!
Tocmai acum când o voi cunoaște pe viitoare dnă Delaney?
Tu? Niciodată.
O, fir-ar să fie!
Scuzați-mă, scuzați-mă! De ce-mi dați amendă?
- Terryberry Sence. - Bună, Shari.
Ai primit poza aia?
Bună, slăbănoago! E drăguță.
- E clar! Nu-i de nasul tău. - Nu-i pentru mine, e pentru Danny.
- Îl mai ții minte pe pictorul ăla? - Da, da, da.
- Se potrivesc de minune. - Se potrivesc perfect.
- Cât crezi că o să dureze? - Nu-i chiar așa simplu, tigrule.
Tu ești cumnatul meu, iar eu nu-s șefă aici, să iau decizii.
- Nu cred că pot face asta. - Shari, Shari...
Ai putea fi nașa unor tineri care trăiesc cea mai frumoasă poveste de amor, da?
Gândește-te, ar fi o șansă unică.
Îți spun, tu ești singura care poți face posibile toate lucrurile astea.
Și o să-mi pierd și locul de muncă, dacă mă prind.
Bryan, mă ocup de problemă. Te sun când aflu ceva, da?
Mulțumesc, păpușă!
Tu o să-mi mulțumești mai târziu.
ELEMENT NOU
Hei, vreau să urmăriți un transfer de date.
Chicago, sectorul 3, trimiteți pe cineva acolo, acum.
A fost o surpriză foarte plăcută.
Toată lumea se maturizează, la un moment dat.
O să fie bine?
Da, mamă. Așa cred.
- Scuzați-mă. - Vino cu mine, te rog.
Ăsta-i calculatorul meu, de ce...?
- Ce căutați voi la calculatorul meu? - Tocmai am obținut acordul tău.
Ați face bine să nu vă uitați în folderul "favorite".
Avem nevoie de o potrivire perfectă. Hai să încercăm să verificăm mărimea.
Bun. Acum, hai să vedem mâinile.
Arată bine. Acum...
Frumos nas.
POTRIVIRE 100%
Felicitări! Aveți o fată.
Fă-o publică. Să apară în toate stațiile de așteptare.
- Și anunță brigada mobilă. - Da, dle.
NUMĂR NECUNOSCUT
- Alo? - Eu sunt.
- Jen?! - Ești ocupat?
Nu, nu sunt ocupat.
Danny Delanay.
Se transmite.
Tocmai priveam pe geam și mă gândeam că oare unde ești?
Sunt acasă. Și eu priveam pe geam.
Așadar, privim același cer. Știai asta?
E aproape gata.
Ai o voce sexy la telefon.
Da, și tu.
- Gata. - OK. Am localizat-o!
Vreau acolo o echipă SWAT.
Să mergem!
- Mă bucur că m-ai sunat. - Și eu mă bucur.
Stăteam aici și mă uitam la poza ta și mă gândeam că aș vrea să te sun.
- Ce poză? - Ți-am făcut o poză când dormeai.
Telefonul meu e cam nașpa, dar voiam să am ceva
care să-mi amintească de tine.
- I-ai mai arătat poza cuiva, Danny? - Nu. Ba da, prietenului meu, Ryan.
- Cine a mai văzut poza, Danny? - Nimeni. De ce?
- Danny, cine a mai văzut-o? - Nimeni, Jennifer. Ce-i așa mare lucru?
- Mișcă, mișcă! - Haideți, haideți!
Am vrut să am și eu o poză cu tine pe telefon. Îmi pare rău.
Și mie îmi pare rău.
- Verifică ce avem acolo. - Agent special William, FBI.
Acolo e.
Nu, dnă, totul e sub control.
Trebuie să veniți cu noi, evacuăm clădirea.
Dușul.
Atenție!
Nu-i aici. Blocați clădirea. Toate ieșirile.
- Nimic? - Nu, nimic.
Stai, stai, stai. O cameră video nu mai funcționează.
- Încă una. - Unde?
- În garaj! - Către toate unitățile, mergeți spre garaj.
- Să mergem. Haideți! - Blocați toate ieșirile!
E aici!
Căutați peste tot!
Sub fiecare mașină. Uitați-vă sub fiecare camion.
E aici, găsiți-o!
Ați găsit ceva? Hai, verificați și camioanele astea.
Unchiule! Mamă!
O, nu!
Emilio! Emilio!
Nu, nu, nu!
Îmi pare rău!
Mulțumesc.
N-o să dureze mult. Te rog, stai jos.
Crezi că ești deșteaptă? Ți-ai acoperit toate urmele?
Pentru că asta, s-a terminat deja.
- Locul ăsta e plin camere video. - La asta te referi?
Că tot veni vorba de acoperitul urmelor mele...
Scaunul tău e plin de explozibil.
Mișcă-te 1 cm și va fi ultima mișcare pe care o vei mai face.
Spune-mi ce știi despre mine. Știi că nu blufez.
Nu știu nimic despre tine. Așadar, o să te întreb eu pe tine.
Ce s-a întâmplat cu tine de ai ucis 23 de oameni?
Dacă-ți spun, o să mă crezi?
Nu așa mi-am imaginat eu viața când eram copilă.
Aș fi vrut să fiu ca tine, de partea cealaltă.
Serios?
Și ce s-a întâmplat?
Luis Sandoval.
Aveam 9 ani când i-a ucis pe părinții mei,
în fața mea.
Și toate astea? Ce sunt astea, indicii?
Nu sunt pentru noi. Toate-s pentru el?
A fost singura modalitate de a-l încolți.
Și ai avut nevoie de noi ca să apară totul în presă?
- Da, dar de ce naiba a durat atâta? - Fir-ar să fie!
Cred că erai foarte hotărâtă să faci asta, foarte concentrată, nu?
Destul de concentrată.
În dimineața asta, mi-a luat și ultima fărâmă de speranță.
I-ai trimis un mesaj. Iar el, ți-a răspuns.
Iar acum, vreau să-l termin.
Aha! Eu nu te pot ajuta.
Ba da, poți. E sub protecția guvernului.
De o parte din guvern, la care eu n-am acces. E vorba de CIA.
Și nu știu de ce, dar nu pot ajunge la ei și nici nu pot trece de ei.
- Trebuie să mă crezi, am încercat. - Mai încearcă, agent Ross.
Ai o familie frumoasă.
Dacă îndrăznești te atingi de mine sau de familia mea, jur că...
Taci!
Acum știi ce trebuie să faci. Adu-mi-l pe Sandoval.
Dacă nu faci asta,
o să mergi la înmormântare în fiecare săptămână.
Și n-am să mă opresc,
până n-o să simți și tu ce-am simțit eu în toți anii aceștia.
Îmi pare rău.
Cataleya.
Când o să-ți fie gata cina,
va expira și timpul de pe cronometrul care se află sub fotoliul tău.
Nu te duce prea departe.
Hei!
Sper că ai înțeles că am acceptat această întâlnire doar din curtoazie profesională.
Adevărul e că, nu te pot ajuta cu nimic.
- Nu poți sau nu vrei? - E același lucru, serios.
Astea sunt simple pretexte, dle Richard.
- Vreau să jucăm cu cărțile pe față. - Da?
Eu am întâlnit-o pe femeia asta, pe această asasină.
- E femeie? - Da.
E drăguță?
M-a luat prin surprindere, la mine acasă,
și mi-a spus că, dacă nu i-l aduc pe omul ăsta,
o să-mi omoare câte un membru al familiei, în fiecare săptămână,
până când rămân singur.
Îți bați joc de mine?
Ție ți se pare că eu aș vrea să amestec pe cineva în povestea asta?
Pe cineva care tocmai...
Spune-mi, ce-ar trebui să fac?
Sună la 911.
Acum, scuză-mă, am o ședință care începe în câteva clipe.
Ross.
Ea e.
A spus că dacă nu-i dai ceea ce vrea, o să-ți redecoreze tot biroul,
cu tine.
Spune-i, te rog, că geamul ăla e securizat și că rezistă
la lovituri directe trase de un tun antitanc, calibrul 57 mm.
Ai 10 secunde să-i spui adresa.
Ce garanții am eu că după ce-i dau adresa nu mă omoară și pe mine?
A zis că n-ai încotro, dar poți avea încredere în mine.
Dacă nu-i dai ceea ce vrea, vei fi a 24-a victima din palmaresul ei.
Magnolia Terrace, nr. 867, New Orleans.
Te roagă ca această discuție să rămână una strict confidențială.
Cu multă plăcere.
Cu familia mea cum rămâne?
STANLEY J. SMITH BIROU DE ARHITECTURĂ
- Bună dimineața. - Tu cine ești?
N-are importanță.
Important e că vreau planul casei de pe str. Magnolia Terrace, nr. 867.
Dacă nu pleci imediat din biroul meu, chem poliția.
Chiar am nevoie de planurile astea.
Voi o să stați aici, aici și aici.
Trebuie să așteptați ceva neașteptat.
Femeia asta e ca ceața care intră pe sub ușă,
ca un șoricel în perete.
Nu va ataca niciodată direct, iar voi n-o veți vedea, decât când va fi prea târziu.
E invizibilă.
Marco!
Don Luis!
Luis! Ești bine?
Aduceți Mercedesul!
- Ce s-a întâmplat cu mine? - Trebuie să plecăm de-aici.
Lasă-mă!
Haideți! Mișcați-vă, haideți!
- Toată lumea în mașină! - Haideți, haideți, mișcați-vă!
Trebuie să ne grăbim.
- Mișcă, mișcă! - Grăbește-te.
Haide.
Ascunde-te aici.
- Așteaptă să te sun. - Bine.
Haideți, haideți, mișcați-vă! Găsiți-o!
Uitați-vă peste tot!
- Alo? - Ați prins-o?
O prindem noi cumva.
Cred că am prins-o.
Marco? Marco!
Rahat!
Marco!
- Ce naiba se-ntâmplă? - Eu o să aștept aici.
- Marco! - Fir-ar să fie!
Cred că aștepți momentul acesta de foarte mult timp, nu-i așa?
Da.
Mută mașina aia din drum! Bandiți nenorociți!
- Marco?! - Nu.
Cataleya la telefon.
La ce te așteptai?
Voiai să-ți risipești toată viața încercând să mă omori ?
Pe cineva ca mine?! N-o să mă găsești niciodată.
Dar, așa cum ziua urmează nopții, crede-mă, te voi găsi.
Nu voi căuta niciodată să te omor, și știi de ce?
Pentru că eu nu voi fi niciodată acolo unde ai vrea tu să fiu.
De fapt,
ești exact acolo unde vreau eu să fii.
- Nu! - Mâncați!
Ar trebui să te gândești foarte bine, nu mai ai nimic să-mi spui?
V-am spus deja totul, da?
A venit la mine, a stat câteva ore, apoi, a plecat. Asta-i tot.
E foarte târziu. Sun extenuat. Dacă n-aveți de gând să mă arestați...
- Nu prea avem de ce să te acuzăm. - Deci, pot pleca?
Nu. Mai am câteva întrebări.
Îmi puteți da măcar o cană de cafea?
Da.
- Cu frișcă și zahăr? - Da, vă rog.
- Alo? - Alo!
Jen... O, Doamne! Ascultă, n-am avut nici cea mai vagă idee...
Îmi pare rău. Ești teafără?
Sunt teafără.
- Unde ești? - La FBI.
- Danny, știi ziua aia... - Da.
- Cât timp mai avem? - 45 de secunde.
Ai timp să-mi pui trei întrebări.
Care-i numele tău adevărat?
- Cataleya. - Ca pe floarea aia?
Da, ca pe floarea aia. Mai ai 20 de secunde.
O să se întoarcă păsărica mea, într-o bună zi?
Lasă un geam deschis și vei vedea.
- Hei, Ross? - Da?
Am depistat pe cineva vorbind cu băiatul ăla la telefon.
Ultima întrebare.
Te iubesc!
Dă-mi telefonul! Dă-mi-l.
Alo? Alo!
Poți pleca.
Traducerea și adaptarea DELiCT
www.subs.ro