-Jag kan inte tro detta. -Varför inte?
För jag älskar dig, Fabio. Som en son.
Och jag älskar dig Don Luis. Som en far.
Jag kommer sakna dig.
Och jag kommer sakna dig.
Okej, nog med sentimentalt skitsnack. Ett sista glas?
Innan vi vet ordet av bölar vi väl som två gamla kärringar. Kom igen.
För framtiden.
Skål för ett långt liv!
-Så allt är avklarat? -Helt och hållet.
Allt är här.
-Inga fler kopior? -Måste du fråga det?
Kom igen.
-Adjö, Fabio. -Adjö.
Jag kommer sakna dig.
Adjö, Marco.
Adjö.
Döda den jäveln.
-Inte okej, chefen? -Den jäveln tror jag är en idiot.
Spelade så sentimental, om han hotat döda min familj hade det känts bättre
Vi har högst en timme på oss att ta oss härifrån. Kör!
Alla på sin vakt!
Vi har tio minuter på oss.
-Cataleya, gå och packa. -Jag har packat, mamma.
Cataleya...
Lyssna, min blomma. Om något skulle hända, så är det här ditt pass.
Om du plötsligt blir ensam, så gå till adressen på detta kort.
Visa det för mannen vid grinden.
Jag förstår inte, pappa.
Du behöver inte förstå. Du måste bara lyssna och komma ihåg.
Och den här... Den garanterar din säkerhet.
Cattleyaorkidén.
Min mamma, din farmor, odlade dom. Varje morgon vaknade jag och såg dom.
Kände doften av dom.
Det var därför jag gav dig namnet Cataleya.
Glöm aldrig var du kom ifrån.
Må Gud skydda dig!
-Vi vill träffa Don Fabio. -Han är inte hemma.
Helvete!
-Jag är klar. -Det är dags! Skynda på.
Tillbaka!
-De sa att han inte kommit hem än. -Vänta en minut.
Det är för sent. Gör dig klar. Gå!
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig också, pappa.
Tack.
-Gör det nu. -Okej.
Ändrade planer.
Cat...
Alicia!
Skynda dig!
Minns du mig, Cataleya?
Jag var med på din konfirmation.
Jag heter Marco och var en mycket god vän till din far.
Du vet väl vem Don Luis är, eller hur?
Han var som en far för din far. Så du hör också till familjen.
Men...när någon är snäll mot dig-
-och du inte är snäll tillbaka händer det dåliga saker.
Du är duktig i skolan, så jag vet att du förstår det här. Eller hur?
Utmärkt.
Din pappa hade nåt som tillhörde Don Luis.
En liten sak, inte större än så här.
Vet du var den är?
Om du ger mig den blir Don Luis mycket glad.
Och mycket tacksam.
Så varför ger du mig inte bara den lilla saken som är hans?
Kan du göra det? Du är en smart flicka.
Och i det här livet får smarta flickor alltid som de vill.
Säg mig bara...
Säg mig bara, gumman. Vad vill du?
Döda Don Luis!
Ta fast den lilla slynan!
Vi behöver henne levande.
Stoppa henne!
Hitta henne! Hitta den lilla slynan!
Där! Fortare, fortare!
Låt henne inte komma undan.
Nu har jag dig.
Helvete!
Fort! Skit!
Ursäkta...
Och du säger du har nåt åt oss, gumman?
Får jag se det?
Herregud...
Okej, alla tar fem minuters kafferast.
Jim, vi måste spela in det här.
-Var fick du den här ifrån? -Min pappa.
Och var är din pappa?
Död.
-Vet du vad detta är? -Ja.
Mitt pass.
Vi landar strax i Miami.
Låt mig spänna fast dig.
Välkommen till Amerika.
Gå du, jag väntar här.
Cataleya.
Hej, unga dam. Vart vill du åka idag?
Chicago är inte bara ner för gatan.
Hur mycket?
Hörru, tjejen! Vad gör du här?
Emilio...
En flicka frågar efter dig.
Inga kvinnor idag!
Det är inget sånt.
Hon heter Cataleya.
Cataleya?
Farbror...
Jag trodde du var död.
Du är i säkerhet.
Det är lugnt, du är i säkerhet nu. Du är i säkerhet.
-Varsågod. -Tack, mamma.
God morgon, raring.
Du har din mammas vackra ögon.
Var inte rädd.
Detta är ditt hem.
-Hur länge sen var det du sov? -Jag vet inte. Länge sen.
Jaha, en ung kropp behöver sömn.
När jag var i din ålder sov jag halva dan.
Vet inte om det fick mig att växa men jag var jämt redo för det som kom sen
Vems rum sov jag i?
Min sons.
Din kusins.
Var är han?
Han är död.
Mördad?
Ja.
Av vem då?
Ingen som lever idag.
Du är mycket begåvad. Är detta det du vill bli? En konstnär?
Förr ville jag vara som Xena, en krigarprinsessa.
Inte längre?
Och nu?
Jag vill bli en mördare.
Kan du hjälpa mig?
Javisst.
Vi tar inte in elever under läsårets gång, men under dessa omständigheter-
-ha förlorat sina föräldrar i en tragisk bilolycka...
Varsågod. Detta är vad du behöver.
Beklagar, hon är lite traumatiserad.
Naturligtvis. - Vi ses på måndag, Cataleya.
Vilket vackert namn.
Tack.
När vi köpt allt går vi till Maxwell Street och köper polackernas varmkorv
Tycker du om varmkorv? Va?
Vad är det nu?
Den skolan har inget att lära mig. Jag sa vad jag vill.
Du vill inte hjälpa mig, okej. Jag gör det själv.
Titta nu.
Är det det du vill? Att jag lär dig mörda? Visst, inga problem.
Jag ska lära dig, men du kommer vara död inom fem år.
Om du vill bli mördare och överleva måste du vara smart.
Veta mer än hur man trycker av, veta hur världen fungerar.
Hur folk tänker, vara psykologisk och det kan jag inte lära dig-
-såvida du inte lärt dig grunderna i skolan. Förstår du det?
Nå, hur blir det? Cataleya, du väljer. Kom igen.
Nu, välj. Kom igen. Hur vill du ha det? Välj.
Bättre.
KALIFORNIEN - 15 ÅR SENARE
Här kommer schyssta grejer!
Då föreslår jag att vi köper nåt som ger lite mer krydda.
Strumpebandshållare. Såna där strumpor som fästs på låren.
-Det var 14 år sen. Fattar du? -Hur mycket jag än gillar en stek...
-Ibland kan lite lammkött smaka bra. -Exakt.
Herregud!
Fan, för helvete!
Vad fan?
Sätt händerna på bilen...nu. Nu!
-Jävla korkade donna! -Förlåt mig. Det är inte ens min bil.
-Tycker du det här är kul? -Nej!
Du ska få nåt att skratta åt.
Förlåt. Jag dricker inte.
Vad f...
-Lägg av. -Här finns inget.
Inget körkort, inget ägarbevis. Inget ID-kort.
Bara ett bibliotekskort.
Fröken...Valarie Phillips.
Dessutom...anklagas ni för att ha kört påverkad-
-för att ha kört på fel sida av vägen och förstört polisegendom.
Fröken Phillips!
Hör ni på?
Ja.
-Är det allt? -Såvida ni inte kan komma på nåt mer?
-Jag måste kräkas. -Nej, nej! - Ta ut henne härifrån.
Och så kaffe. Vi tar in henne till i morgon. Hon får sova ruset av sig.
Då så, ett stort steg. Ner här. Sträck på benen. Seså, snabba på.
Kolla därnere.
Hon är från Roma och säger...
Ursäkta. Polischef Warren. Gennaro Rizzo ska vara här över natten.
Vänta lite. Här står att ni inte ska komma förrän i morgon.
Ja, men vänta er aldrig det väntade. Är det där kaffe? Färskt?
-Ja, det är det. -Får jag?
-Jag uppskattar det. -Konstapel Doyle visar er cellerna.
Kom igen.
Hem, ljuva hem.
Efter er, min herre.
Jag kommer sakna dig, Rizzo.
Jag lämnar det här. Om du blir hungrig i natt.
Sov gott. - Det blir en koffeinnatt, Joe. Håll ögonen öppna.
ELCENTRAL
VARNING - HÖGSPÄNNING
Inte igen!
Doyle, kolla ventilationssystemet.
-I dag, tack. -Herrejävlar!
-Ja? -Jag måste pissa.
Knäpp upp skjortan. Nu!
Vem är du?
Högsta larmberedskap.
Snabba på!
In dit!
Någon, öppna, för fan!
Se på mig, Joe. Se på mig. Ge mig pistolen. Ge mig den, bara.
Såja.
Jag gjorde det inte. Ni måste lyssna på mig.
Få ut honom härifrån. - Rapportera det! Rapportera det!
Åt sidan.
Sprid ut er.
Kolla norra sidan.
Grönt här.
Okej, vi går.
-Agent Ross. -Var är han?
-På bårhuset. -Vi åker dit.
Det var så här han kom in.
Samma handstil.
Samma teckning, inte sant? Det är han.
Jag vill se platsen. - Tack.
Jag borde inte dricka. Herregud, jag är så ledsen.
Säg det till domarn om tio dar under förhöret.
-Vad är det som händer därnere? -Inget. Skriv under och du kan gå.
-Verkligen? -Ja, men domarn skickar hit dig igen.
-Jag förtjänar det antagligen. -Du har tur att ingen skadades.
Okej, tillbaka.
-Låste du inte? -Jag trodde ingen skulle...
Du måste låsa. Ingen går in, ingen går ut.
Okej. - Ni hörde vad han sa. Lås. Ingen går in, ingen går ut.
Jag vill ha uppgifter om alla som gått in och ut det senaste dygnet.
Och jag vill ha banden från alla säkerhetskameror. Allihop!
-Allt väl? -Bara bra.
-När kommer du tillbaka? -I övermorgon.
Bra. Jag har en sak till dig.
-Ge mig en dag. -Okej, vi längtar efter dig.
-Ge mamma en puss från mig. -Det ska jag göra.
22 mord de senaste fyra åren, samma tillvägagångssätt.
Han skickar meddelande, men jag börjar tro att det inte är till oss.
-Vi är de enda som har informationen. -Men vi kommer ju ingen vart med den.
Ge det till pressen. Dags för det. Meddelandet, läppstiftsteckningen.
Jag vill se det i varenda tidning, på förstasidan, över hela landet.
Om det inte är till oss, se till att det når den det är ämnat för.
-Herr Richard... -Marco!
-Det var länge sen. -Ja. Hur är det med handen?
-Den värker bara när det är fuktigt. -Borde valt Arizona, inte New Orleans
Ja, men chefen vill ha det fuktigt. Han väntar på dig.
Okej.
Vad tror du?
-Ett sammanträffande. -22 gånger?
En blomma som bara växer på en plats. Var inte det visitkortet för...
Jag har glömt vad han hette. Vad hette han? Din förre partner?
-Han som gjorde skitgörat. -Fabio.
-Fabio Maria Restrepo. -Får jag?
CIA är inget nöjesfält.
När de förflyttade dig från Colombia hit för 15 år sen-
-tilläts du fortsätta affärerna men borde ha låsts in för evigt.
I utbyte skulle du ge oss information regelbundet.
-Och det har jag gjort. -Inte mycket.
-Jag har inget med det att göra. -Ta då reda på vem som gjorde det.
-Hon talar till oss. -Det kan vara vem som helst.
Idiot! Jag sa ju "döda alla". Till och med hunden.
Du sabbade det första gången. Fixa det nu.
Alla offer var yrkeskriminella.
Och vad motiven beträffar tror jag det handlar om hämnd.
Jag gissar på Alexa Milshinova.
Hon gjorde karriär genom att ha ihop det med storspelare från Vegas.
Rånade dem och skickade dem sen att möta sin skapare.
Här... Di Angelo James.
Han försökte ta över heroinhandeln från Houston.
Från Geminikartellen.
Om ni inte vet allt man bör veta om tvillingarna borde ni inte sitta här.
Han vinklar kameran så han inte syns gå in i cellen. Och så tiden...
Fem i två på natten. Det betyder att vår gärningsman var på polishuset...
Jag behöver väl inte dra allt för er? - Ursäkta...
Dela ut de här. Namn, adresser och telefonnummer-
-till alla som var där före 01:55.
Alla!
En av dem var vårt mål. Lokalisera de tio personerna i materialet ni fått.
Jag vill ha detaljerad information om vad de gjort de senaste tio åren.
Kolla varenda ledtråd. Varenda historia.
För vår mördare finns här, och jag måste ta honom innan han dödar igen.
Rör dig inte.
Hej, Jennifer.
Hej, Danny.
-Du har inte målat klart. -Jag slutför aldrig, slutar bara måla
-Jag vet nåt du slutför bra. -Jaså?
Säg mig en sak.
-Ska vi nånsin ha en normal dejt? -Vad är en normal dejt?
Ja, du vet, middag, dricka vin, bli fulla...
Efterrätt?
Allt väl?
För min del, ja. Och du?
Allt väl.
Hur mår mamma?
Hon...saknar dig.
-Säg att jag saknar henne också. -Hon vill nog höra dig säga det.
Jag vet. Vad har vi?
Minns du han som åkte fast för...
...ponzibedrägeriet, ett år sen, fick 50 miljarder dollar att gå upp i rök.
Smart snubbe. Nu lever han i Västindien.
Han lämnade många mycket upprörda efter sig. Vi ska ge honom en paus.
-Permanent. -Okej.
En sak till.
Hur länge har det här pågått?
-Inte länge. -I tidningen står det 22.
-Varför? -Du vet varför.
Tror du Don Luis ska visa sig? Tror du han är så dum?
Det handlar inte bara om dig. Det handlar om mig, mamma, familjen.
-Familjen? -Ja.
Farbror... Du riskerar inget, bokar jobben, hämtar pengarna. Det är allt.
Jag skyddar dig. Alla jobb dubbel- kollar jag. Ger jag dig ett jobb-
-säger jag nej till fem, tio stycken, för mitt löfte att skydda dig.
Jag skyddar dig. Det är heltidsjobb vad du än tycker.
-Men detta är inte proffsigt. -Jag struntar i proffsigt och säkert.
-Jag gör detta på mitt sätt. -Är detta ditt sätt?
En mördare som signerar sina verk. Dumbom!
Herregud!
Jag skulle aldrig ha låtit dig göra detta. Aldrig.
Du lät mig inte göra nåt. Jag valde det här. Minns du det?
Jag valde. Första gången jag klev in hos dig, hade jag fattat mitt beslut.
-Själv? -Ja!
Varken du eller nån annan kan ändra på det.
Vi älskar dig, Cataleya.
Skydda mig då tills detta är klart.
Cattleya!
-Ursäkta? -Det är en orkidé.
-Detta? -Ja, den växer i Colombia.
-Hur vet du det? -Min fru är från Colombia.
-Cattleya? -Just det.
Okej, jag försöker med "organisationer".
Skit.
Hej, killar. Saknat mig?
Jag har saknat er också.
Hej. Kom.
Har ni skött er?
Okej, stanna!
Sirlionbiff...
Saftig, läcker.
Vill du ha? Bra.
Ät!
-Jag känner igen det ljudet. -Hej, Pepe!
Pojkarna avslöjade mig.
-Du skämmer bort dem. -Jag tränar dem.
Hör ni, små fiskar! - Willie! Varför ignorerar de mig?
-Vad är det? -Släpper du ner en droppe blod...
-...så blir de dina största beundrare -Säkert?
Oh, ja! Ända in i benmärgen.
Coolt.
Alejandro, skaffa extra säkerhet för i natt.
Och se till att allt är ordentligt låst.
Ja.
Flickor, kom till pappa!
Det finns redan vakter i trädgården och bakom huset. Ni tre går dit upp.
Två upp på taket.
Snabba på!
Vad fan är detta?
Willie, kom och lägg dig igen.
Vad fan är detta?
Vänd dig om.
-Vem är du? -Det är oväsentligt.
-Okej, vad vill du ha? -Ha dig precis där du står.
Vad de än betalar dig dubblar jag. Snälla, döda mig inte.
Jag ska inte döda dig.
Åh, nej, nej! Snälla...
HAJAR ÄTER "HAJ"
Herr Steven Richard? FBI, specialagent James Ross.
Jag leder ett fall. En seriemördare. Mördaren som signerar sina verk.
-Jag har sett reklamen. -Han lämnar en blomma vid sina offer.
Från Colombia. En cattleyaorkidé.
Varje gång jag söker information får jag upp "Spärrat av CIA".
Jag har kommit långt och tror att ni är mannen jag behöver.
Jag kan inte ge information via telefon, men...
Jag föreslår att ni skickar en förfrågan-
-med era önskemål, sen svarar jag er så fort jag kan.
Tack.
Lägg av skitsnacket, Marco. Jag har FBI efter mig nu.
Jag vill ha det avklarat... igår. Hör du det?
-Högt och tydligt. -Bra.
-Vart? -Centrum, och vi frågar alla...
...colombianer vi träffar tills vi får en adress till hennes familj.
Jen, om du dyker upp... Jag är i New York för att träffa gallerister.
Jag kommer igen i morgon kväll, men är du redan här, känn dig som hemma.
-Vad har vi? -Övervakningsband från olika vinklar.
-Är det allt? -Ja, inte mycket att ta på.
Kolla databasen och se vad du hittar.
MORFOLOGISK ANALYS
MATCHNING
Vi letar inte efter en kvinna. Det är inte möjligt.
Wow!
-Vin? -Tack.
-Kom. -Jag är imponerad.
-Jag köpte en sak till dig. -Gjorde du?
En uppstoppad alligator... Precis vad jag alltid önskat mig.
Vänta.
Låt oss bara sitta ner. Äta lite och prata lite först.
Vad vill du prata om?
Jag vet inte, vad som helst. Fråga mig nåt.
-Hur var din resa? -Galleriet gillade mina målningar.
-De ordnar utställning i oktober. -Och det är väl bra?
Min tur. Hur var din resa?
Het.
-Gjorde du nåt spännande? -Jag tog en simtur.
Nåt annat?
Kom igen. Tala med mig.
-Vad vill du veta? -Allt, något om dig. Någonting.
Varifrån är du?
Kommer dina föräldrar härifrån stan?
Okej, vi börjar med nåt enklare.
-Vad vill du ha till frukost? -Jag äter inte frukost.
Jag ska inte göra illa dig. Jag vill bara veta lite mer om dig.
Om vad du känner inombords, för mig, vad som helst. Bara lite grand.
Jag känner mig ensam ibland.
Tack.
Jag också.
Låt mig den här gången.
God morgon.
Du äter ju inte frukost så jag fixade lunch.
-Herregud! Skit! -Vänta! Vart ska du?
Jag borde inte ha gjort det här. Inget av det!
Jag förstår inte. Varför? Vad talar du om? Varför?
-Därför... -Kan vi tala om det här?
-Nej, Danny, vi har talat för mycket. -Jennifer, stanna bara en stund.
-Jag är ledsen, jag måste gå. -Jennifer!
Förlåt att jag är sen.
Åtta personer slaktade i Miami. En av dem var min vän.
-Än sen? -Du vet precis.
-Det börjar brännas. -Sluta med det där.
De letar efter dig. Lek inte med mig.
Du leder dem till dig. Jag vet hur dina lilla förvridna hjärna fungerar.
Tror du att det är en lek? Är jag ett jävla skämt för dig?
Du skrämmer mig, Cataleya. Jag vill inte längre sköta din skit.
Jag vill inte ge dig fler jobb. Ingenting alls längre.
-Du går i pension. -Så kan du inte göra.
Hur många dödade du när din pojke dog?
Hur många?
Vad vet du om min son? Du vet inte ett jävla dugg om min son!
Berätta!
Men det ändrar ingenting.
När jag förlorade min son, förlorade jag allt. Allt viktigt är borta.
Men jag vill tro på dig, Cataleya.
Varför? Jag ber fortfarande om att du ska få ett annat liv än detta.
För ingen i vår familj har chans till det.
Kom aldrig till huset. Kom aldrig till kyrkan.
Bry dig inte. Jag vill inte längre vänta på dina telefonsamtal.
Jag vill inte att du ska krossa min mammas hjärta.
Kanske detta hjälper dig förstå vad jag försöker säga dig.
1,65 lång, bruna ögon, nötbruna.
Mörkt hår, tjockt, glänsande.
Otrolig kropp. Ett leende som dödar. Jag tänker på henne hela dagarna.
-Polarn, du är kär. -Du är så smart.
Okej, allvarligt, och jag menar verkligen detta. Du är tokig.
Ingen har betytt nåt på tio år minst.
Så möter jag äntligen nån jag gillar, som jag vill vara med, hela tiden.
Och det enda jag har är ett uppstoppat djur och en bild.
Har du en bild. Få se!
Inte ens en hel bild. Jag tog den medan hon sov, så...
Herregud! När får jag träffa den framtida fru Delaney?
Du? Aldrig!
Fan, också!
-Ursäkta, varför en p-bot? -Detta är en busshållplats.
-Distrikt 3. -Shari, har du fått bilden?
Hej, magra fejset på min dator. Hon är vacker! Inte din division.
Inget för mig. Det är för Danny. Konstnären...
-Ja, de passar bättre ihop. -Perfekt! Hur lång tid tar det här?
Lugn. Du är min svåger, inte min chef Dessutom får jag inte göra sånt.
Shari,du blir den goda fén i den vackraste kärlekssagan nånsin.
Okej? Tänk dig det!
-Du får äran av att ha fixat det. -Och mister jobbet om jag åker fast.
Klar. Jag ringer när jag har nåt.
Tack.
Du tackar mig sen.
NYTT ELEMENT
Jag vill spåra ett inkommande samtal.
Chicago, distrikt 3. Skicka dit nån nu.
Det var en sådan glad överraskning.
-Alla växer upp nån gång. -Hon klarar sig.
Ja, mamma, jag tror det.
-Ursäkta... -Följ med mig.
Det är min dator. Varför är hon...?
-Ni har rätt att förbli tyst. -Akta mina favoriter!
Vi behöver en allmän bas. Vi provar storleken. Bra.
Vi ser på händer.
Det ser bra ut. Och nu...
Snygg näsa.
Gratulerar, ni har en flicka.
Printa ut och mejla till alla polisstationer.
-Och förbered den mobila enheten. -Ja.
-Hallå. -Det är jag.
Ä -Jen? r du upptagen?
Nej då, det är jag inte.
Danny Delanay, lokalisering pågår.
Jag tittade ut genom fönstret och tänkte...
-Var är du? -Hemma.
-Jag tittade också ut genom fönstret. -Då ser vi på samma himmel just nu.
Snart så...
-Du har sexig röst i telefonen. -Du också.
-Lokaliserad. -Okej, vi har henne.
S.W.A.T. inta position!
Iväg!
-Jag är glad att du ringde. -Jag också.
-Såg på fotot när telefonen ringde. -Vilket foto?
Fotade dig när du sov. Inget vidare foto, men jag ville ha ett minne.
-Har du visat det för nån? -Nej, jo, för min vän Ryan.
-Vem mer har sett fotot, Danny? -Ingen, hur så?
-Danny, vem mer? -Ingen. Vad spelar det för roll?
-Tog bild med mobilen. Jag är ledsen. -Det är jag med. - Helvete!
-Se vad vi har... -Specialagent Williams, FBI.
Grönt.
Allt är under kontroll men följ med. Vi evakuerar huset.
Sprängladdning.
Spräng!
-Alpha, hittat nåt? -Negaltivt, vi ser inget.
Hon är inte här. Stäng alla utgångar så fort som möjligt.
-Något? -Nej, inget.
Vänta. En kamera ut funktion.
-En till ur funktion. -Var?
-Garaget! -Alla till garaget!
-Iväg! -Täck alla jävla utgångar!
Hon är här!
Leta överallt!
Under varenda bil, i varenda bagage- utrymme. Hon är här. Hitta henne!
Något? Kolla det bagageutrymmet.
Farbror...
Mamma...
Mamma!
Emilio! Emilio!
Nej, nej, nej.
Förlåt mig.
Tack.
Det här tar inte lång tid. Sitt ner.
Tycker du att du varit smart? Att du sopat igen alla spår?
För det här är redan över. Hela stället bevakas av webbkameror.
Menar du de här?
Apropå "sopa igen alla spår". Din stol är bombapterad.
Rör du dig det minsta lilla blir det din sista rörelse.
Och med det du vet om mig, vet du att jag inte bluffar.
Jag vet inget om dig så jag frågar.
Vad har hänt dig för att kunna döda 23 människor?
Tror du mig om jag säger att detta inte var det liv jag tänkte mig-
-när jag var liten. Jag ville vara som du, på andra sidan.
Verkligen?
Vad var det som hände, då?
Luis Sandoval. Jag var nio när han dödade mina föräldrar...
-...iInför mina ögon. -Så allt det här...
De signerade morden, ledtrådarna... De var inte för oss utan för honom.
-Enda sättet att spåra honom. -Vi skulle ge det till pressen.
-Ja, men det tog er sån jävla tid. -Du måste ha varit mycket bestämd.
-Mycket fokuserad. -Inte tillräckligt.
I morse... tog han den sista biten av mig.
Du skickade meddelande och fick svar direkt.
-Och nu vill jag slutföra det. -Jag kan inte hjälpa dig.
-Jodå, han skyddas av er regering. -Av en del som jag inte når.
CIA. Jag vet inte varför, kan inte få fram nåt. Tro mig, jag har försökt.
Försök ännu mer, agent Ross.
-Du har en vacker familj. -Närmar du dig dem svär jag på att...
Nu vet du vad du måste göra. Ge mig Luis Sandoval.
För om du inte gör det får du gå på begravning varje vecka.
Jag slutar inte förrän du känner det jag känt under alla dessa år.
Jag är ledsen.
Cataleya...
När middan är klar kommer tidsuret på din stol att ha stannat.
Res dig inte upp innan.
Vänta!
Jag tar emot av artighet. Sanningen är att jag inte kan hjälpa er.
-Kan inte eller vill inte? -Sak samma.
Men låt mig i en anda att hjälpas åt-
-lägga korten på bordet. Jag har träffat henne.
-Hon som signerar sina mord. -Är det en kvinna?
-Är hon snygg? -Hon tittade in och sa...
...att om jag inte tar reda på var den mannen är-
-dödar hon en familjemedlem i veckan tills jag inte har nån kvar.
-Skämtar ni? -Tror ni jag hittar på nåt sånt här?
Så varför säger ni inte bara vad jag ska göra?
Ring 112. Nu får ni ursäkta mig, för jag har ett möte som börjar nu.
Ross.
Det är hon. Får hon inte det hon vill ha-
-möblerar hon om på ert kontor medan ni sitter där.
Säg att fönsterglaset här är härdat för att stå emot kaliber på 57 mm.
-Tio sekunder för adressen. -Hur vet jag att jag ändå inte dör?
Lita på mig. Om ni inte ger henne det hon vill ha, blir ni hennes 24 offer.
867 Magnolia Terrace, New Orleans.
-Samtalet ska förbli konfidentiellt. -Gärna det.
Min familj, då?
LANTMÄTARE
-God morgon. -Vem är du?
Oväsentligt. Jag behöver ritningarna till 867 Magnolia Terrace.
Går du inte genast härifrån ringer jag polisen.
Jag behöver verkligen de där ritningarna.
Ni intar positioner här, här och här.
Ni måste förutse det oförutsedda. Hon är som dammet under en dörr-
-SOom en mus i väggen, attackerar aldrig rakt på.
Ni ser henne inte förrän det är för sent. Hon är så pass osynlig.
-Fan! -Marco!
Don Luis...
Don Luis, är du okej?
Kör fram Mercedesen!
-Vad hände? -Vi måste härifrån.
Låt mig vara.
Kom igen...
Alla hoppar in!
Vi måste iväg.
Skynda på!
Kom.
Göm dig här.
-Och vänta tills jag ropar. -Okej.
Kom igen, hitta henne! Leta överallt!
Hallå...
-Hittade ni henne? -Vi kollar nu.
Jag tror vi fick henne.
Marco! Marco!
Marco!
-Vad fan pågår? -Jag vaktar här.
Marco!
Du har väntat länge på denna stund, va?
Ja.
-Marco? -Nej.
-Det är Cataleya. -Vad hade du väntat dig?
Du har förstört ditt liv för att försöka döda mig. Någon som jag!
Jag kan inte dödas. Jag döaar, och nu är det din tur att bli jagad.
Du hittar mig aldrig. Men precis som dag följer på natt, hittar jag dig.
Och dödar dig och vet du varför?
För jag kommer aldrig vara där du vill jag ska vara.
Faktum är att...
...du är precis där jag vill att du ska vara.
Ät!
Tänk efter noga.
-Nåt mer jag bör veta? -Jag har sagt allt.
Hon kommer några timmar och går sen. Sent nu, så om ni inte griper mig...
Vi har faktiskt inget att anhålla dig för.
-Så...kan jag gå? -Nej, jag har några frågor till.
Kan jag åtminstone få en kopp kaffe?
Ja.
-Grädde och socker? -Ja, tack.
-Hallå? -Hej.
Jen! Tack gode Gud! Jag hade ingen aning. Jag är så ledsen. Är du okej?
Jadå.
-Var är du? -FBI.
-Danny, du vet att de... -Ja.
-Hur mycket tid har vi på oss? -40 sekunder.
-Det räcker för tre frågor. -Vad är ditt riktiga namn?
Cataleya.
-Som blomman? -Ja.
Som blomman. 22 sekunder.
Kommer min lilla fågel komma tillbaka en dag?
Låt fönstret stå öppet så får du se.
Ross! Vi får signaler från grabbens telefon.
Sista frågan.
Jag älskar dig.
Ge hit telefonen! Hit med den!
Hallå...
Hallå!
Du kan gå.
Översättning: Marianne Marty