Diavolul negru de mare către Lovitura morții.
- Aștept starea progresului. - Progresul e lent.
Dra Marțian a refăcut parțial psihicul fiului tău,
dar e încă departe de a fi întreg.
Bun. Ține vedeta-diavol de mare la distanță sigură de submarin,
dincolo de raza puterii psihice a Drei Marțian.
Încă nu e el însuși. Dar apoi, cine mai e?
Deci care-i următoarea mișcare?
Cu zgarda aia inhibitoare ce-ți împiedică abilitățile de schimbare a formei
precum și pe cele telekinetice, nu prea mai știu.
Avem noroc că n-a apăsat Lovitura morții vreun buton
să-mi blocheze și puterile psihice.
Sau un alt buton care să-ți detoneze căpățâna
cu explozibilul încorporat în zgardă.
Nici nu mai contează.
Știi că Diavolul de mare are de gând să mă ucidă de cum îi vindec fiul.
Și tocmai de-aia nu trebuie să afle că sunt vindecat
până născocim o cale de a salva viața M'gannei.
Da, dar întrebarea e, cât mai putem trage de timp?
Mi s-a scurs răbdarea, marțianco. Ai 24 de ore.
Vindecă-mi fiul de tot, sau mori.
Cred că ți-a răspuns la întrebare. Soarta mi-e oricum pecetluită.
TINERII JUSTIȚIARI Sezonul 2: Invazie Episodul 16: "Încurcături"
Subtitrare și traducere: Reef www.addic7ed.com
Așa, deci ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat cu restul echipei mele?
- E numai vina mea. - Această apreciere este incorectă.
Spune-i odată ce ne-ai spus și nouă.
Câștigaserăm. Eram toți în hala asta, iar Fata Fantastică îl legase pe Mongul.
Apoi s-a deschid brusc un canal-tangon chiar sub picioarele noastre.
Eu am zburat în sus și m-am ferit. Din instinct, știți voi.
Dar până să pot face ceva, canalul-tangon s-a închis și ceilalți dispăruseră.
Detectez clar urme de activitate a unui canal-tangon.
Credem că poate Mongul a deschis canalul-tangon ca să fugă,
luând și Echipa cu el odată cu asta.
- Și Echipa și chiar mai rău. - Impuls avea cheia de cristal.
Deci prioritatea e să ne asigurăm că n-o folosește nimeni
pentru a reactiva Lumea războiului.
Căpitanul Minune și Proiectil păzesc deja camera cheii.
Iar Liga Dreptății va continua să o păzească în schimburi,
până găsim cheia și dispare amenințarea.
- E numai vina mea. - Încetează.
N-ai făcut nimic greșit. Îi dăm noi de cap.
- Deocamdată... - Am eu grijă să ajungă acasă.
Nu, vreau să rămân. Vreau să ajut.
Vei ajuta. Deocamdată, însă, trebuie să te odihnești.
Dormi. Du-te.
- Regret. - Nu. Va regreta cel care a făcut asta.
Vreau să-ți fie clar un lucru.
Fac echipă cu tine doar pentru a-mi răzbuna sora.
Da, fiindcă tu și Artemis ați fost mereu atât de apropiate...
Minte-te singură cum vrei, fetițo,
ocupă-te numai de Acvatic și lasă Diavolul negru de mare în seama mea.
Trebuie să-i fac felul pentru a-mi menține repul.
- Că doar numai de asta-ți pasă. - Nu te amăgi singură, Jade.
Nu suntem așa de diferiți.
- Deci ne-am înțeles? - Nu, nu ne-am înțeles.
Nu vreau ca voi doi să vă riscați deconspirarea pentru mine.
În schimb, te aștepți să stăm cu mâinile-n sân și să te lăsăm să mori?
Nu. Începe, Artemis.
Lovitura morții, sunt în gardă deja de 12 ore.
Vreau să mă mai dezmorțesc și vreau cafea.
Am înțeles.
Preia tu. Mă-ntorc în cinci minute.
- Doar ce-am făcut-o. - Nu, mersi.
- N-ar trebui să ia prea mult. - Nu, presupunând că nu va fi prinsă.
Asta-i pentru Artemis.
Nu!
Îl aperi pe omul care ți-a ucis cea mai bună prietenă?
Încetează, Cheshire. Tu nu înțelegi.
- Nu, nu acum...! - Ce? Ce nu înțeleg?
Lovitura morții către Diavolul de mare. Ai un intrus la bord.
Cheshire e în cabina fiului tău.
Vă vorbește Diavolul de mare. Alertă intrus.
Întăriri în camera fiului meu, imediat!
M'gann, ce se petrece? M'gann?
Coordonez eu de aici. Mergeți să-l protejați pe Kaldur'ahm.
Control zgardă
Se pare că i-a făcut-o deja cineva Acvaticului.
De fapt, se pare că acel "cineva" ai fost tu.
Ceea ce face și mai inexplicabil faptul că îl aperi
și mult mai puțin amuzantă uciderea lui de către mine.
Dar apoi, n-am venit pentru amuzament.
Zgardă inhibitoare. Deci fără puteri marțiene. Păcat.
Lovitura morții către Tigroaică.
Asasina Cheshire s-a blocat în cabina lui Kaldur'ahm.
Marțianca încearcă să-l salveze.
Știe că, de-i moare pacientul, nu mai avem motiv s-o ținem în viață.
- Dar mai bine te-ai duce acolo imediat. - Chiar acum.
Bun, acum putem vorbi.
Oprește-te, Cheshire. Lucrurile nu sunt așa cum par.
Așa s-ar părea, domnule "Hai să simulez o problemă mentală". Dar nu-i nimic.
Uciderea ta îmi va aduce acum și mai multe satisfacții.
Stai. Tu-mi vrei moartea din cauza surorii tale. Dar Artemis e vie.
- De fapt, e la bordul acestui vas. - Artemis e vie?
Doar nu chiar credeai că mă păcălești cu asta, nu-i așa?
Ecluza e avariată.
Păsărangul Măcăleandrului.
Păsărangul trebuie să fi zgâriat armura lui Cără'.
În sfârșit!
Control zgardă
Ți-ai trădat prietenii, mi-ai ucis sora.
Poate că atunci când te spintec, voi vedea că într-adevăr nu ai inimă.
M'gann, am dezactivat zgarda. Ar trebui să ai acum toate puterile.
M'gann? M'gann!
- Tigroaică! Treci lângă mine! - Da, șefu'!
- Doboară-l! Eu îmi salvez fiul! - Nu scapi așa ușor, Diavolule de mare!
Joci de partea echipei care nu trebuie, fetișcano.
Final de joc.
Domnule, avem o încărcătură explozivă gata de detonare...
Kaldur'ahm!
Și tată, și fiu.
Ziua mea norocoasă.
Ajunge!
Cum îndrăznești...!
Ce-ți dă dreptul să-mi invadezi mintea și să-mi furi amintirea asta din copilărie?
Asta nu-i amintirea ta, Jade. E a mea.
Sunt în viață. Sunt aici.
Priviți.
Acvaticul nu a ucis-o pe Artemis.
S-a prefăcut numai a fi moartă, pentru a putea deveni Tigroaica
și a se alătura Acvaticului în misiunea sub adâncă acoperire
de infiltrare a Luminii și Întinderii.
Ești în viață...
Sunt în viață. Deci nu trebuie să te răzbuni pe Kaldur.
Văd că nu. Ce-ai mai evitat glonțul, peștică.
- Mulțumim de cooperare. - Tu vorbești serios?
Doar nu și crezi asta. E un fel de iluzie marțiană.
Artemis tot moartă rămâne, iar eu tot trebuie să-mi mențin repul.
Deschide ochii, înfumuratule. Artemis e fiica ta.
- Nu-i simți prezența aici? - Nu-ți "simt" nici ție prezența aici.
Ăsta-i culmea, iar eu nici nu știu de ce mă mir.
- Sloboade-ne. Îl conving eu. - Da, vezi să nu.
- Eu te-am învățat schema asta! - "Nu mai spune", tată.
Deci tu și Acvaticul chiar îi jucați pe degete pe Diavolul de mare și Lumina.
Asta chiar îmi place, fetițo.
Bun. Fiindcă am nevoie de un serviciu.
Îmi dau seama, Cheshire, că probabil nu vom fi prietene niciodată.
Poți să elimini "probabilul".
Dar amândouă vrem ca sora ta să fie în siguranță.
Deci punem de-un teatru. Începe tu.
Ei bine, Cheshire, de obicei nu iert purtarea asasinilor,
dar după cum s-a purtat Diavolul de mare cu mine în ultimele săptămâni...
Dușmanul dușmanului tău prieten îți este.
Exact.
Rezolvă-ți ieșirea. Îți asigur eu tot timpul din lume.
Nu-i așa simplu. Încă îi vreau pe Acvatic și pe Diavolul de mare morți.
Lasă asta în seama mea. Insist.
Deci care-i primul, tu sau degeneratul tău fiu?
- Kaldur'ahm! - Tată, ești teafăr?
Bine. Sunt bine, acum.
Mda. "Cât mă bucur că nu ești moartă până la urmă, fetițo".
Serviciu făcut, fetițo. Acum nu va ști nimeni ce-ai învârtit.
Da, drăguță ieșire tată-fiică. Ar trebui s-o facem mai des.
- Nu-ntinde coarda, tată. - Plecați așa curând?
- Și fără niciun "adio"? - Adio.
Mă ocup de Cheshire!
Ești găgăuță, Slade.
Lumina m-a trădat pe mine, te va trăda și pe tine.
Nu și dacă primesc un loc la masa lor.
Îmi place noua înfățișare, surioară. Îmi amintește de mine.
Deci știu că tata a venit aici doar ca să-și apere "repul",
dar tu ai riscat totul ca să mă răzbuni pe mine.
- Ce drăguț... - Hai să n-o dăm pe lacrimogene.
Eu eram supărată doar că nu erai prin zonă ca să-i ții nepoțelei tale de urât.
Nu te mai juca doar cu ea, termin-o!
- M'gann! - Aterizez!
- Îi fac eu felul. - Scuze, dar nu.
Visez de săptămâni bune la răzbunare.
Nu-ți forța norocul, Sportică.
- Zi mersi că te las s-o ștergi. - Fie. Am plecat.
Și-acum, hai să vedem cum mă pot distra eu cu voi doi.
Da, "hai".
M'gann, pleacă până nu te prinde din nou!
- Da, chiar! Și... scuze. - Pentru ce?
- Mersi din nou că ai avut grijă de Lian. - Plăcerea mea.
Ar trebui să prețuiești vremurile astea cu fiica ta, Jade.
Niciodată nu știi...
Mamă, am să-ți spun ceva. Despre Artemis.
Niște vești bune.
Sunt veștile cele mai bune.
Fiul meu e iarăși întreg.
A mă vedea pe mine în pericol de moarte
a fost catalizatorul vital de care avea recuperarea lui nevoie.
Mă simt cu adevărat binecuvântat.
Felicitări.
De fapt, a fost o zi bună pentru noi toți.
Iar din poziția mea de ambasador al Întinderii în lumea voastră,
vreau să profit de ocazie pentru a mulțumi acestui măreț erou,
un erou care aproape de unul singur a salvat planeta Pământ de Lumea războiului.
V-a salvat vouă viețile. Ne-a salvat viețile tuturor.
Doamnelor și domnilor, vi-l prezint...
Pe Cărăbușul Albastru!
Vă mulțumesc. Vă mulțumesc tuturor.
Dar eu trebuie să-mi exprim recunoștința față de dumneavoastră, dle ambasador,
pentru că ați oferit unei ființe umane obișnuite, așa ca mine
puterea Întinderii, puterea de a salva lumea.
Subtitrare și traducere: Reef www.addic7ed.com