ПРИЯТНО ГЛЕДАНЕ и ВЕСЕЛИ ПРАЗНИЦИ!
Горите на Пандора крият много опасности.
Но най-опасното нещо на Пандора е,
че можеш да я обикнеш твърде много.
Пеем сърдечни струни, за да помним. Всяка перла е история от нашия живот.
Скъпоценна перла за раждането на нашия син.
Нетей!
Нетеям!
Скъпоценна перла за нашата осиновена дъщеря, Кири,
родена от аватара на Грейс,
чиято концепция беше пълна мистерия.
Скъпоценна перла за първата среща с Ейуа.
Хората казват, че живеем в Ейуа,
и Ейуа живее в нас.
Великата Майка се грижи за всичките си чеда от сърце.
Щастието е просто.
Кой би помислил, че глупак като мен ще го намери?
Първият път, когато срещнах баща ти, се опитах да го убия.
Любов от пръв поглед.
Преди да се усетя, имахме четири.
Изпратихме небесните хора обратно на Земята, но някои останаха тук.
Учени, които бяха лоялни към На'ви.
И тогава се появи Паяка. Той беше в капан тук.
Твърде млад за криокамерата.
Войната бе отнела родителите му, така че той бе отгледан от учените.
Беше като бездомна котка, която не спираше да тича наоколо.
Той и децата ни, бяха неразделни.
За Нейтири винаги ще бъде непознат. Един от тях.
Той принадлежи сред своите.
Аз го имах пръв! - Защо трябва да го имаш?
Отне ми години да свикна с езика.
Но сега ми идва естествено.
Мразя те!
Мразя те безкрайно, Ло'ак! Луда физиономия!
Хей, хей, достатъчно. Нямате ли си друга работа?
Излиза из камъните. Ето я и нея.
Да, хвани я.
Нетеям, великият рибар. Добро момче.
Това е голяма риба. - До камъните, както каза.
Колко висок е той? - Толкова висок.
Времето лети, като сън.
Кири. - Ела тук, братко.
Усмихнете се, бойскаути!
Щастието е просто.
Като среща в нощта без деца.
Но самото щастие,
можеше да приключи внезапно.
Нова звезда в нощното небе.
Това може да означава само едно нещо.
Корабите забавят.
Небесните хора се бяха завърнали.
ГОДИНА ПО-КЪСНО
Пулсът се повишава.
Идва на себе си. - Всичко е наред. Успокой се.
Добра реакция на зениците.
Махнете това.
Полковник, чувате ли ме?
Моля, легнете, сър!
Зашемети го! - Побързай!
Обадете се на охраната! - Хвани го!
Дръж го! Успокойте се, полковник!
Аз съм, ефрейтор Уейнфлийт!
Лайл? Ти ли си?
Да, сър, и Зи Кучето.
И Файг.
Просто ме пуснете. Напълно се успокоих.
Еха, каква шибана кучка.
Внимание. Две минути до кацане на Пандора.
Пъпната връв я няма.
Поглъщане на кислород: 89.
В случай, че се осъмниш, ти си полковник Майлс Куорч,
просто по-млад, по-висок, по-син и не толкова красив.
След два часа, ще атакувам крепостта На'ви.
Сметнах за препоръчително да направя това видео в архив.
И ако го видиш, това означава, че съм при Всевишният.
Хей, Паркър, какво трябва да кажа, по дяволите?
Просто му напомни как работи.
Твоите спомени за твоята личност се изпращат обратно на Земята...
Където се съхраняват. - Това ще рече...
Аз или ти ще го правиш?
Идеята е да се прехвърлят спомените на най-лоялните играчи,
както ефрейтор Уейнфлийт там е подписал
за генетично тяло.
Ти си рекомбинантна душа с моите спомени и моя чар.
Не си спомняш смъртта ми, защото не си я видял.
И дотам няма да се стигне.
Каквото и да се е случило, ти като мой клонинг ще жадуваш за мъст,
предимно към Джейк Съли.
Помни, че един морски пехотинец никога не може да бъде победен.
Може да ни убият, но ние ще се прегрупираме от ада.
„Винаги верен.“
Сухопътни сили, сега!
Хайде!
Хайде! Две минути, момчета.
Трябва да слезем там, братко. - Татко ще ни убие.
Хайде, не бъди такъв шубелия.
Ло'ак, върни се!
Искаме всичко, чертежи и наръчници за ракети,
както пълнителите, така и водачите за ракети.
Хайде, братле! - Да се връщаме!
Вземи го. Вземи оръжието, хлапе.
Ло'ак, ти дори не знаеш как да го използваш.
Татко ми показа.
Боен хеликоптер!
Хайде, братле!
Ло'ак, къде си? Нетеям!
Невредими ли сте? Къде е брат ти?
Там. - Махай се!
Нетеям!
О, не.
Татко?
Какво, по дяволите, правиш тук?
Извинявай.
Съжалявам, сър.
Вече не сме в Канзас.
На път сме към Пандора.
Знам, че всички си задавате един и същ въпрос:
Защо сме толкова сини?
Греховете от миналото ни направиха преродени във формата на враговете.
Ние имаме техния размер, тяхната сила, тяхната скорост.
Добавени към нашето обучение, това е мощен коктейл.
Имаме ли мисия? - Имаме.
Нашата мисия е да намерим и убием лидера на бунтовническата армия на'ви.
Наричат ​​го „Торук макто.“
Джейк Съли.
Атака, атака! Хванах те!
Хайде, Тук.
Очевидно съм по-бърз, когато съм син.
Сериозно. И животните ми показват повече уважение.
Не ме възприемат като човек. - Чакай, ти човек ли си?
Те идват!
КРЕПОСТТА НА ОМАТИКАЯ
Те идват! Кири! Паяк!
Воините се завърнаха! Айде бе, айде!
Хайде, ела.
Мамо! - Тук, Тук, Тук.
Момчета...
Вие сте скаути. Трябва да наглеждате за врагове, от разстояние!
Звучи ли познато? Оставям ви да изпълните мисия
и след това не се подчинявате.
Кири, помогни на ранените. - Брат ми също е ранен.
Тук, отиди с нея. - Сър, поемам цялата отговорност.
Да, защото си най-голям
и трябва да се държиш по съответния начин.
МаДжейк, синът ти кърви. - Няма ми нищо, мамо.
Отиди да се превържеш, синко!
Трябва да си наясно, че едва не уби брат си.
Имате забрана да летите цял един месец.
Погрижи се за Икраните. И изчисти отвращението от лицето си.
Да го целуна ли? - Дай му това.
Бих използвала ялнабак (билка). - Аха. Кой е цахикът тук?
Ти си, бабо, но ялнабак е по-добър.
По-малко боли. - Могъщи воини.
Какво?
Нетеям и Ло'ак се опитват да ти подражават.
Трудно им е.
Знам.
Твърде строг си с тях.
Аз съм им баща. Това е моя отговорност.
Ние не сме взвод. Ние сме семейство.
Мислех, че съм го загубил.
Здрасти! - Хей, Паяк.
Ще те нокаутирам. - Чакам те.
Разрешено е само за аватари. - Съжалявам.
Сините ивици не те правят по-висок. - Все още мога да ти сритам задника.
Какъв ден. - Беше дълъг.
Много смешно. Толкова е свежо тук, че мога да дишам с часове,
докато вашия мога да понасям само за 10 секунди.
Да, пълни глупости, маймунска котко. Ти.
Хей, Макс. - Хей, деца.
Здравей, мамо.
Може би ставам самонадеяна, но виждам истински доказателства
за системен отговор на глобално ниво.
Не мога...
Няма да използвам думата „интелигентност.“
„Съзнание,“ вероятно е по-добра дума.
Сякаш цялата биосфера на Пандора
е в съзнание и способна да реагира когнитивно.
Не искам да казвам това, защото след това ме разпъват на кръст.
Та кой казваше, че я направил?
Гарантирано Норм. - Определено.
Не заслужаваш да живееш. - Помисли за това.
Той е с нея постоянно.
Исках да се самоубия. Исках да пия киселина.
Той е във всички записи. Вижте погледа, който ѝ хвърля.
Представям си аватарите им заедно в гората сами...
Глупак!
Не винаги е готино да знаеш кой е баща ти.
Както и да е. Дори не го помня.
Не, Паяк... - Пич!
Паяк...
Ти не си той.
ГРАД БРИДЖХЕД
Бързо, бързо, бързо! Всички вътре.
Без престой! Отивайте!
Сваляйте маските.
Полковник, това е генералът!
Генерал Ардмор.
Радвам се да се запознаем, полковник. Чувам хубави неща.
Но много неща се промениха, откакто бяхте тук за последно. Елате.
Новият команден център тук току-що беше пуснат в експлоатация.
Монтажниците тълпи могат да издигнат сграда за шест дни.
Тук сме направили повече за 1 година, отколкото през предходните 30 години.
Не сме тук, за да управляваме мина. Имаме много по-важна мисия.
Земята умира.
Нашата задача е да опитомим джунглата
с цел да превърнем Пандора в новия дом на човечеството.
Но преди да можем да направим това, трябва да умиротворим диваците в нея.
Капризите на Съли стават все по-смели и зачестяват.
Атаките му са добре планирани. Войските са добре координирани.
Нападат мини и тръбопроводи и саботират нашата верига за доставки.
Скоро нападнаха бърз влак преди около два дни.
Знаем ли нещо за базата на Съли? - Да. Покажете ми планините.
В планината Алелуя има пещерна система,
но всеки път, когато изпращаме войски там, търпим поражение.
Все едно бъркаш в гнездото на оси.
След 10 минути във въздушното им пространство те се втурват около нас.
Полковник, вярваме, че вашият син екип ще се счита за местен...
и това няма да предизвика имунна реакция.
Как ще тестваме тази хипотеза?
По трудния начин.
Чудесно.
Наближаваме чуждото пространство. - Разбрано.
Хайде, маймуно! - Чакайте бре!
Тук, хайде! - Добре, добре.
Защо я доведе?
Принцесата алабала. „Клюкарката? Не трябва да отиваме на бойното поле.
Ще кажа на мама, ако не ме вземеш.“
Хайде.
Колко гадно! - Има ли трупове?
Скива ли това?
Кири?
Кири, Кири! Хей...
Добре ли си? - Пак го направих, нали?
Да, направи го.
Кири!
Трябва да се върнем. - Хайде.
Какво е?
Трябва да се приберем преди да се стъмни.
Твърде голям, за да бъде човек. - Аватари?
Може би, но не е някой от нашите.
Какво правиш? - Проследявам.
Дръжте гърбовете си покрити.
Обезопасено.
Периметър покрит.
Мамка му!
Изобщо не трябва да сме тук.
Татко ще ти забрани излизанията от зоната до края на живота.
Трябва да разгледаме.
Братко, там са се бъхтили твоят и моят баща.
Това там е бронята на баща ти. - По дяволите...
Лайл, провери за данни въ камерата.
Мъртва е, полковник. - Ние също.
Трябва да докладвам това. - Ще имаме толкова големи проблеми.
Фъркато Куче, тук е Изцъклено Очо. - Изцъклено Очо, какво ново?
Забелязах някого. Приличат на аватари,
но носят камуфлаж и автомати. Шест на брой са.
Каква е твоята позиция?
Ние сме в старата бърлога.
Кои „ние“?
Аз, Паяка, Кири...
... и Тук.
Сега слушайте много добре. Отдръпнете се безшумно.
Бързо. Разбрано? - Да, сър. Вече го правим.
Татко, знам една пряка.
Ще си навлечете много неприятности. - Спри, Кири.
Наближава нощта!
Остави го или ще стрелям! - Ела с мен.
Остави я! - Точно сега!
Свали го, свали го.
Ела тук! На колене! Спри да се дърпаш.
Претърсете ги за оръжия. - Кири!
Спокойно.
Млъкни! Не мърдай!
Какво имаме тук?
Вижте, полковник. Пет пръста. Това е мелез.
Покажи ми пръстите си.
Ти си негов, нали?
Да, негов си.
Къде е той?
За съжаление не говоря шитгилийски...
... със задници.
Къде е баща ти?
Сериозно? Искаш да си играем ли?
Млъкни!
Кири! Не, недей! - Не я докосвай!
Не трябва да я нараняваш.
Стойте мирно. - Как се казваш, хлапе?
Паяк Цекоро.
Майлс?
Никой не ме нарича така.
Беше ад. Предположих, че са те изпратили обратно на Земята.
Децата не могат да се справят с криокамерата, глупако.
Какво правим, шефе?
Желязно Небе, Син 1 - тук.
Син 1, слушам. - Готови сме за трансфер.
Води ни. - Водно конче готови за събиране.
Довеждаме много ценни пленници.
Син 1, на път сме. - Пристигане след 10 мин.
Отброяваме на обратно.
Лайл, дай ми звук на това.
Това е съпругата на Съли. - Тя е диво животно.
Давай, Куорч.
Съли. - Свърши се.
Не е свършило, докато още дишам.
Надявах се да кажеш това.
Оставаш с Икрана. - Но аз съм воѝн като теб.
Няма да повтарям.
Да, сър.
След тази сцена, няма друго.
Трябва ли да вземем останките?
Синьо 1, ще бъдем там след 3 минути.
Три минути.
Покрийте си гърбовете.
Млъкни!
Млъкни бе!
Атака в тила!
Хайде!
Ти малко лайно!
Тук, хайде! - Бягай!
Ела с мен!
Прикриване!
Хайде!
Вие ли сте, г-жо Съли? Разпознавам визитката ви.
Излезте напред, г-жо Съли. Двамата имаме недовършена работа.
Демон! Ще те убия толкова пъти, колкото е необходимо.
Ти и ефрейторът сте били много заети, нали?
Отгледахте котило мелези.
На'ви!
Бягай, бягай, бягай!
Добре ли си, хлапе? Следвай ме, ясно?
Сега!
Хайде!
Бягай, бягай, бягай! - След тях!
Паяк?
Паяк! - Кири!
Хайде!
Паякът падна там долу!
На десет минути! - Син 1, обратно към сборния пункт.
Син 1, върнете се. - Обратно!
Назад, назад! Назад и да отлитаме!
Кири, хайде! Хайде!
Бягай, бягай, бягай!
Ранен ли си? - Не, добре съм.
Тук, добре ли си?
Опасността отмина. Всички ли са невредими?
Тук!
Съжалявам. - Всичко е наред.
Благодаря ти, Велика майко, благодаря ти.
Къде е Паяка?
Взеха го. Взеха го.
Спокойно, скъпа. Той е смело хлапе.
Вероятно ще е добре.
Сигурно ще е добре.
По дяволите!
Пуснете ме да изляза!
Станал е същински дивак. Той смята, че е един от тях.
Създанието Куорч може да влезе тук, без Ейуа да го забележи.
Нашият дом е тук. - Това се отнася за нашите деца.
Не можеш да искаш това от мен.
Не мога да оставя хората си. Аз няма.
Той нас преследва. Преследва нашето семейство.
Не искай това от мен. Децата познават само гората. Нашият дом е тук!
Той имаше нашите деца и ги държеше под ножа си.
Татко ми даде този Лък, когато умираше.
Каза ми да защитавам хората. Ти си Торук макто!
Това няма да защити хората. Куорч има Паяк, а той знае всичко.
Той може да ги доведе точно тук.
Ако човеците ни открият, ще ги убият.
Това разбираш ли го?
Нямам нищо. Нямам никакъв план.
Но мога да защитя семейството ни.
Едно нещо знам.
Където и да сме, семейството е нашата крепост.
Къде е Джейк Съли? - Не знам!
Знаем, че знаеш. - Не знам!
Формирай картина в ума си. Около плаващите планини ли е?
Освободи ме! - Ще се изпържи след минута.
Дай ни една мисъл и ще видим.
Не знам! - Тази не ми харесва.
Кои кланове го пазят? - Не знам, надявах се ти да ми кажеш!
Скоро ще се свари.
Няма да спрем, докато не ни кажеш къде е той.
Не знам бе, задници, не знам!
Нека опитам от личната гледна точка.
Той не е твой син.
Спокойно, Тарзан, спокойно.
Добре ли си?
Готин си, хлапе. Изследователите те пържеха,
но ти не обели и дума.
Уважавам това.
Може би би искал това.
Беше на полковник Майлс Куорч. Починалият.
Убит в битка.
Аз не съм той.
Но имам неговите спомени.
И те ми казват,
че той не е бил най-добрият баща на света.
Но това не е оправдание.
Аз не съм ти баща. Технически, ние двамата не сме роднини.
Но мога да ти помогна. Мога да те измъкна от тук.
Няма да те моля да предадеш Джейк. Ти никога не би го направил. Лоялен си.
И се възхищавам на лоялността ти.
Сега просто го вземи.
В противен случай трябва да те оставя на откаченяците.
Сърцето ми тежи като камък.
Торсем е млад, но и мъдър. Той ще бъде могъщ вожд.
Лидерът трябва да умре,
за да се роди лидерът.
Торук макто ще изчезне.
Хората ще са в безопасност.
Бащата защитава. Това е целта на животът му.
Един живот свършва.
Започва друг.
Тук...
Морските кланове обитават свой собствен свят. Хиляди острови.
Неизвестен район, където ще можем да изчезнем без следа.
Няма ли да стигнем скоро?
АУА'АТЛУ, СЕЛО МЕТКАИНА
Хей, остави го.
Последвайте ме.
Тук.
Бъдете добри.
Спокойно.
Какво е? Трябва ли да представлява опашка?
Твърде малка, за да плува с нея.
Достатъчно, Рото и Ао'нунг.
Здрасти!
Тоновари беше вожд на Меткаина, хората от рифа.
Виждам те, Тоновари. - Джейк Съли.
Той беше известен като суров лидер.
Но не Тоновари ме тревожеше.
Виждам те, Рон'ал, цахик на Меткаина.
Виждам те, Рон'ал.
Какво искаш от нас, Джейк Съли? - Нуждаем се от утуру...
Утуру ли? - Убежище за семейството ми.
Ние сме хора от рифовете. а вие горски хора.
Вашите умения не могат да бъдат полезни тук.
Тогава искаме да опознаем вашите. Нали?
Ръцете им са тънки.
Опашките им са слаби. Ще бъдете бавни във водата.
Децата дори не са истински на'ви.
Да, ние сме.
В тях има демонична кръв!
Вижте тук.
Роден съм от небесните хора и сега съм на'ви. Можем да се адаптираме.
Ще се адаптираме.
Съпругът ми беше „Торук макто.“
Той поведе клановете към победа над Небесните хора.
Победа ли наричаш това да се криете сред непознати?
Ейуа явно ви е обърнала гръб, Избраник.
Моля извинете жена ми. Прелетяла е дълъг път и е изтощена.
Торук макто е могъщ военен вожд. Всички На'ви знаят неговата история.
Но ние, Меткаина, не сме във война.
Не можем да ви позволим да докарате войната тук.
Приключих с войната, става ли?
Просто искам да защитя семейството си.
Нуждаем се от утуру...
Ще ни отпратят ли? - Всичко ще бъде наред.
Торук Макто и семейството му остават при нас.
Считайте ги за наши братя и сестри. Но те не познават морето.
Тъй че, ще бъдат като новородени, които поемат първата си глътка въздух.
Научете ги на нашия начин на живот,
така че да не изпитват срама да бъдат безполезни.
Какво ще кажеш? - Благодаря.
Благодаря.
Синът ми Ао'нунг и дъщеря ми Цирея, ще придружат децата ви.
Татко, защо? - Решено е.
Елате да ви покажа нашето село.
Насам.
Ела, Тук.
Просто по-нагоре е.
Това е за вас, вашият нов дом.
Супер.
Страхотен е, нали?
Довлечи се. - Има семейно събрание.
На колене. - Кири.
Какво?
Искам да се държите образцово. Имам предвид.
Учете бързо, слушайте и избягвайте да създавате проблеми. Разбрано?
Да, сър.
Искам да си отида вкъщи.
О, Тук...
Тук, сега това е нашият дом.
Ще се справим.
Стига да се пазим един друг. - Какво казва винаги татко?
Съли се държат заедно.
Да, Съли се държат заедно. Тогава го кажете с убеденост.
Съли се държат заедно. - Съли се държат заедно.
Хайде!
Плувайте с нас.
Какво им става? - Зле са в гмуркането.
Спри. Просто трябва да се научат.
Добре ли сте? - Плуваш твърде бързо.
Просто дишайте.
Не си добър в гмуркането. Вероятно си по-добър в люлеенето по дърветата.
Спри. - Не разбираме жестомимичния ви език.
Ще те науча. - Къде отиде Кири?
Къде е? - Виждал ли си я?
Качи се на борда, намери си място и не пречи.
Хайде побързай! - Това е яко.
Махни се оттам, Терзан.
Слушай. В маската има вграден предавател.
Ако избягаш, ще те хвана за 2 минути...
... и ще ти залумкам един старомоден дървосекач. Разбрано?
Разбрано? - Да, сър.
Готови? - Да се вдигаме.
Слушайте внимателно. Джейк Съли мина в нелегалност.
Но вероятно ще намерим него и неговата луда мадама.
За да можем да направим това, трябва да сме на'ви.
Разбирайте добре...
Трябва да ядем като на'ви, да яздим като на'ви и да мислим като на'ви.
И преди всичко трябва да говорим на'ви.
Наричаш това говорене на'ви ли? Звучиш като тригодишен пеленак.
Добре, умнико.
Току-що беше повишен от наш талисман маймун в наш преводач.
Това е..., ако искате да живеете тук, трябва да можете да яздите.
Свържи се внимателно.
Почувствай дъха му. Почувствай силата му.
Дръж здраво тук.
И да се крепя с краката. - Дръж се здраво!
Всичко наред ли е, горско таласъмче?
Този боец ​​е труден за овладяване. Може би трябва да започнеш с Юл...
Не, този ще е.
Не забравяй, че когато се гмуркаш, е важно да заемеш правилна позиция.
Мога го това.
А така.
Кротко.
Вече го обичам.
Вдишвате…
... и издишате.
Представете си, че си играете с пламък.
Трябва да забавите сърдечния си ритъм.
Вдишай...
напълни тук долу...
и издишай бавно.
Сърцето ти бие лудо. Опитай се да се концентрираш.
Вдишай…
... и издишай. Изпразни ума си.
Научи се да дишаш.
Хайде, загубеняци!
Остави на мен.
Какво?
Децата на на'ви правят това с голи юмруци.
Съли по трудния начин ли го направи? - Ти как мислиш?
Какво правим?
Това ще е забавно.
Продължавай.
Ела при татко.
Казах ли ти, че първо трябва да му завържеш устата?
Благодаря за инфото, дечко!
Хайде!
Виждате ли ги?
Хайде, трябва да продължим.
Да тръгваме!
Да, точно така!
Точно така, полковник!
Кой е наред?
Водното битие, няма начало и край.
Морето е около теб и в теб.
Морето е твоят дом, преди раждането ти...
... и след смъртта ти.
Сърцата ни бият в скута на света.
Дъхът ни гори в сенките на бездната.
Морето дава и морето отнема.
Водата свързва всичко заедно.
Живот и смърт.
Тъмнина и светлина.
Успях, Цирея! - Направи го.
Позволяват ни да дишаме под водата.
Какво прави тя?
Нямам идея. - Тя просто се взира в пясъка.
Какво каза?
Да нямаш форма на деформация?
Деформация?
Не.
Сигурна ли си? Ти не си истинска на'ви.
Виж тези ръце. Погледни ги!
Хей, далеч рибешко лице.
Друга деформация от 5 пръста. - Вижте малката му бебешка опашка?
Оставете ни! - Той не е нормален.
Виж опашката му? Много е сладък.
Не чу ли? Остави ги на мира.
О, голямото батко...
Отстъпи назад, веднага!
Добър избор. И от сега нататък, моля, уважавайте сестра ми.
Хайде.
Чао, чао!
Те са деформации, цялото семейство.
Ло'ак... - Спокойно, братко.
Да, ръката ми е странна. Виж, аз съм деформация,
но мога да направя нещо страхотно. Виж, първо я събирам здраво така...
и тогава…
Нарича се „Думбур-лумбур, кучко. Никога повече не докосвай сестра ми.“
Спрете се бре!
Спрете!
Това е твърде глупаво!
Пусни ми опашката бе!
Ухото ми! Пусни го! Той ще ми скъса ухото!
Само едно нещо поисках? - Да стоим далеч от проблемите.
Вината беше моя. - Не бива да поемаш вината заради него.
Ао'нунг нарече Кири деформация.
Извини се на Ао'нунг. Той е син на вожда.
Не ме интересува как, стига да сключиш мир с него. Върви!
Хей, как изглеждат другите? - По-зле.
Това е добре. - Много по-зле.
Махай се.
Какво не е наред?
Нищо. Добре съм. Защо да не съм добре?
Защо просто не мога да бъда като всички останали?
О, Кири...
Какво прави тук горският таласъм?
Съжалявам, че те шибнах, цял куп пъти.
Ах, нека да бъдем приятели.
Присъедини се към нас за лов извън рифа.
Това е мястото, където ловуват мъжете.
Аз не трябва. - Попитах грешния брат.
Хайде да го направим.
Хайде!
Не изоставай, горски троле!
СКАЛИТЕ на ТРИТЕ БРАТЯ
Хей, ти оцеля. - И то на няколко пъти!
Хайде, оттук, знам едно добро място.
Хвани риба.
Каква глупост. - Да изчезваме!
Хей, момци?
Ао'нунг?
Това не е смешно!
Ао'нунг?
Мамка му...
Ти си тулкун.
Спаси ми живота. Благодаря ти.
Пич, нямам представа какво каза.
Причинили са ти зло.
Ще се опитвам да го извадя.
Повярвай ми.
Приятели?
Да, приятели, приятели.
Хей, брато!
Съжалявам.
Какво има, скъпа? Липсва ти Паяка ли?
Да, да, но не е само това.
Добре. Какво е тогава?
Усещам я, татко.
Кого? - Ейуа.
Чувам дишането ѝ. Чувам ударите на сърцето ѝ.
Тя е толкова близо.
Тя е там...
... като дума, която чеши езика.
Знам, че ме мислиш за луда.
Ти не си луда, скъпа.
И така, как звучи ударът на сърцето на Ейуа?
Мощен.
Кажи му какво каза на мен.
Обичаш ли да съзерцаваш звездите?
Баща ми дойде от звезда.
Точно тази, ей там.
Ло'ак! - Трябва да бягам, приятел.
Върви. Ще се видим отново.
Момчето е намерено! - Момчето на Съли е живо!
Позволи ми да те видя.
Той е невредим. Това са само няколко драскотини.
Ейуа дай ми сила, да не изтръгна очите на сина си.
Не. Синът ми знаеше, че не трябва да го извежда извън рифа.
Вината е негова.
Добре, да вървим!
Не. Ао'нунг не е виновен. Беше моя идея.
Ао'нунг, всъщност се опита да ме разубеди.
Ло'ак. - Съжалявам.
Хайде.
Съжалявам.
Вярно ли е? - Какво си мислеше?
Татко, ти сам каза, че трябва да бъда приятел с тях.
Не искам и да чувам за това. Засрами семейството.
Мога ли да вървя сега? - Следващия път ще те вържа.
Разбра ли? - Да, сър, Лима Чарли.
Къде беше? - Трябваше да държиш брат си под око.
Простете, сър.
Защо ме защити?
Защото знам какво е да си едно голямо разочарование.
Искаше ми се да бях там. Морето ти даде дар.
Тулкуните още не са дошли и никой тулкун не плува сам.
Този беше.
Липсваше му едната перка. Лявата приличаше на пън.
Паякан. Паяканът.
Кой е Паякан? - Млад, непокорен бик.
Той е изгнаник и му липсва перка.
Той е убиец. - Убивал е На'ви и Тулкун.
Не тук. Далеч на юг. - Той не е убиец.
Късметлия си, че оцеля. - Той ми спаси живота.
И е мой приятел. - Малкият ми брат...
Могъщият воѝн, който се би с убиец тулкун и оцеля.
Не слушате. - Аз те слушам.
Ло'ак, върни се.
Паякан!
Радвам се да те видя.
Защо си изгнаник? Какво е станало?
Твърде болезнено е.
Вярвам ти. Можеш да ми се довериш.
О, това беше смрадливо.
По-бързо!
Ето тук е!
Заливът на предците е... нашето най-свято място.
Затъмнението е най-доброто време да сте тук.
Ето го. Духовното дърво.
Моята красива дъщеря.
Здравей, мамо.
Толкова се радвам да те видя. Но ми изглеждаш притеснена.
Миличка, всичко ще е наред.
Какво те измъчва, скъпа? - Защо съм различна?
Какво иска Великата майка от мен?
Кой беше баща ми?
О, о, моя…
Хайде! - Кири!
Кири!
Какво не е наред? - Получи гърч.
Тя диша ли?
Да я закараме в селото. - Да тръгваме!
Радвам се да те видя. - Нетеям, дръж ги далеч.
Как е тя? - Все още в безсъзнание.
Без кървене, без счупване.
Липсата на кислород не е увредила мозъка. Изглежда добре.
Но има междупристъпна активност във фронталния лоб.
Сигурно е получила пристъп. Можем да изключим токсините.
Не съм нужна тук. - Ти си цахик.
Изведи ги. - Вън! Нищо не сторихте!
Хайде да починем. - Нека спра интравенозното.
Туктерий.
Тя каза, че може да усети Ейуа и да чуе ударите на сърцето ѝ.
Това е типична фронтална епилепсия. - Епилепсия?
Човека вижда видения и изпитва религиозен екстаз като описания от нея.
Асоциацията с Духовното дърво трябва да я задействал.
Не ѝ позволявай да прави това отново.
Никога ли?
Джейк, ако получи нов припадък под водата, може да умре.
Кири, будна си.
Кири, мило дете. Моето мило момиче.
Добре, опитай това: „Виждам те.“
И аз това казах.
Не Нати, а Нгаати.
Добре, трябва да излиза през носа.
Шефе, един от патрулите е засякъл боен хеликоптер на радара.
Къде? - Над морето, 400 км. на север.
Дръж се.
Сигналът изчезна над открито море.
но... ако продължим курса, ще се озовем на този архипелаг.
Има стотици острови с безброй села.
Той е. Дайте ми кораб и ще се върна у дома със скалпа му.
Задават се непознати субекти! - Капитане!
Спрете двигателите. - Спираме двигателите.
Ти ли си Скорсби? - Аха...
А ти ли си гаднярът, който взема кораба ми?
Това трябва да съм аз.
Целта е целият архипелаг.
Никога не съм бил там. Ти познаваш водите. Кой живее там?
Предимно Меткаина и около 50 села.
Кой си ти?
Иън Гарвин, морски биолог.
Ако има 100 села, ще ги претърсим всичките.
Ловя тулкуни. Това правя аз. Имам квоти, които трябва да изпълня.
Първия път съм учтив. След това - мъка.
Щом не можете да го избегнете, да побързаме.
Всички мъже на постовете си! - Не пипай нищо.
Прибиране на руля. Качи ни горе! - Въздушна скорост.
Какво беше това? - Какво става?
Тулкуните се завърнаха! Хей, всички, нашите братя и сестри се завърнаха!
Техният безкраен цикъл на скитане, върна Тулкун у дома.
Кири!
Кири, ела! - Тук, остави ме на мира. Какво?
Какво искаш? - Виж, виж!
Да отидем и да ги посрещнем.
Виж! Там е моята сестра по душа.
Сестро, виждам те.
Виждам те и се радвам.
Синът ти е много красив.
Благодаря. Как е вашето мъниче?
Малката е силна.
Срещнах едно момче.
Дойде време да се разкажат истории от времето, когато са били разделени.
За смъртта и ражданията.
За старите приятели и новата любов.
СЕЛО ТА'УНУ
Бъдете спокойни хора.
Търсим оръжия, радиостанции, технически средства.
На колене! Искаш ли да го видиш?
Млъкни!
Знаем, че този човек живее някъде тук, на островите. Той тук ли е?
Нашето племе живее уединено. Човекът на снимката е от гората.
Какво казва той? - Че горските хора никога не идват тук.
А, нещо не му вярвам.
Той трябва да търси в гората, ако иска да намери този човек.
Те не знаят нищо.
Застреляй това животно.
Какво правиш?
Спокойно.
Ушите работят ли вече? Сега видяхте какво могат да сторят.
Джейк Съли. Торук макто!
Той нищо не знае.
Долу.
Спри! Спри!
Кажи му го, че ако не разобличи Съли, ще убием цахика.
Не, отказвам. Не искам да съм част от това.
Те не знаят нищо!
Наистина ли трябва да я убием?
Не трябва да правите това. Това, което правите тук, е толкова грешно!
Моля те.
Изпепелете колибите. - Запалете ги.
Подпалете всичко!
Простете ми. Не знаех. - Трябва да спрете тази лудост!
Простете ми. - Да си обираме крушите.
Не ме докосвай!
Хайде! - Съжалявам.
Какво не е наред? - Небесни хора.
Търсят те на юг. Те имат човешко момче със себе си, което говори на'ви.
Убили ли са някого? - Все още не.
Заплашват, но никой няма да разкрие къде си. По моя заповед.
Трябва да преследваме този демон. Да го хванем и убием.
Трябва да помислим за това.
Ако нападнем Куорч, те ще ни последват тук с пълната си сила.
И така, какво ще правим?
Търсим, Торук макто! Бил ли е тук?
Не е от полза. - Мълчат като гробове.
Ако продължим, той просто ще избяга. Трябва да го примамим.
Приключих. Имам квоти, които трябва да изпълня.
Искаш да ловуваш ли? Нека да ловуваме.
Тук ли? Не! Тук има твърде много села.
Не, не, не.
Те не разбират връзката на общността между Тулкуните,
на'ви и меткаина. Би било като да убият семейството им.
Ако ловуваме тук, диваците ще ни преследват.
Точно. Един определен дивак.
Знам как се чувстваш.
Чувството да си сам.
Кажи ми. Защо те изгониха?
Съжалявам. Съжалявам много.
Всичко е наред.
Ти го позволи.
Ти му позволи да се свърже с изгнаника.
Цирея... разочароваш ме, дъще.
А ти си син на велик воѝн и си по-добре възпитан.
Паякан ми спаси живота. Не го познавате.
Седни.
Всички долу!
Чуй думите ми, момче.
Във времето на първите песни тулкуните се биеха помежду си,
за да завладеят територия и да си отмъстят.
Но те разбраха, че убийството, оправдано или не,
просто води до повече убийства.
Следователно беше забранено да се убива.
Това е начинът на живот на тулкуните.
Паякан е убиец и затова е изгнаник.
Съжалявам, сър, но грешите. - Ло'ак, ти говориш с Оло'ектан.
Знам... - Достатъчно!
Знам каквото знам.
Достатъчно казах.
Аз ще се погрижа за него.
Вероятно бурята ще отмине.
Ло'ак, днес видях нещо.
Днес видях горско момче, избрано от тулкун.
Много се гордея с теб.
Не Паякан е убиецът. Видях го.
Демонският кораб уби майка му, така че той събра младите бикове
от рифа да атакуват кораба и всички загинаха.
Бяха небесните хора, а не той. Той не е убиец.
Според закона на Тулкун, той е отговорен за тяхната смърт.
Ще трябва ли да плаща за това до края на дните си? Знаеше, че това е грешно.
Трябва да кажем на баща ми... - Не. Баща ти е бесен.
Твоя ще разбере тогава. - Не. Той нищо не разбира.
Целият клан ме мрази. Демонска кръв, странник. Това е всичко, което виждат.
Аз те виждам.
Ти си брат на тулкун.
Сега си един от нас.
Намерихте ли майката? - С морското ѝ теле е на 4000 метра.
Свали ни долу! - Да. Планът е задействан.
Подводни екипи, две минути!
Затворете люковете! Побързайте!
Екипажът към лодките си! Нека спечелим малко мангизи.
Хора, спуснете въжетата!
Лодки във водата!
Да отплаваме, скъпа!
Заход и отлитаме!
Дълбочинни бомби в готовност! Огън, огън, огън!
Какво правят?
Имат сензори за ехолокация, с които общуват.
Държат ги на повърхността, за да не се сдушават.
Пикадори, да вървим!
Те изолират кравата от стадото с помощта на звуково оръдие.
Тръгват след майката, защото телето е бавно и тя не би го зарязала.
Някога оказват ли съпротива? - Не, никога не вдигат перка.
Обаче не умират лесно тез дяволи. Подводни екипи, тръгвайте!
Напускам майката.
Потапям се.
Ето я и дамата. - Целта се вижда. Харпуните са готови.
Идваме, скъпа.
Атакуваме отдолу, където бронята им е уязвима.
Добре, това е всичко. Приближи ме!
Дръж я стабилно. - Изстрелване на торбата.
Разбрано. - Изстрелване на торбата.
2-ра готова! Изстрелване на торбата. Огън!
Перфектно попадение. - Изстрелва 2-ра.
Воаля! - 3-6, дължиш ни бира.
Торбите я издърпват нагоре към повърхността.
Приближи ме! Много близо. 30 метра.
Време е за харпуните.
10 метра. Закарай ме там.
Дръжте лодката стабилна! Чакай, чакай.
Въжето идеее!
Завържи си здраво опашката.
Пълна обратна тяга! - Заход назад.
Дръж я!
Тя получи харпун в гърдите, но продължава да плува. Красота.
Можем да стигнем до жлезата само отдолу, така че пробиваме нагоре през
небцето в мозъка.
Те са високо интелигентни. Вероятно по-умни от нас.
Не по-умни от мен. - Тогава летвата е доста ниско.
Аз съм този с харпуна.
Да.
Откъде знаеш, че са по-умни от нас? - Имат повече неврони и нервни влакна.
Те са не само по-умни, но и по-дълбоко емоционални.
По-духовно извесени.
Мястото тук съответства на нашия емоционален център,
но пропорционално е много по-голям.
Те имат музика, философия, математика
и сложен език.
Добре, това е засега. - Покажи ми кинтите!
Значи това е хмелът? - Всъщност, Амрита.
За тяхно съжаление, мръсотията може да спре стареенето на човека.
Напълно.
Най-ценната суровина, позната на човечеството.
Този малък контейнер струва приблизително 80 милиона.
Мисли бързо!
Не прави това. Не е смешно.
Амрита финансира всичко тук на Пандора сега.
Дори вашите изследвания, д-р. Джи. - Затова пия.
За това ли беше всичко? А тялото?
Изпразнете торбите и я оставете да потъне.
Не, оставете торбите. Те трябва да знаят, че сме били ние.
Имам нужда от допълнително заплащане, за да действам като стръв.
Тя се казваше Ро'а.
Беше моята сестра по душа.
Тя твореше песни.
Беше високо ценена. Пеехме заедно.
Изчака много цикли на размножаване, за да има теленце. Кланът я аплодира.
Какво става, Тоновари?
Какво става?
Духовната ми сестра и нейното дете бяха убити от небесните хора.
Войната дойде при нас. Знаехме, че нашето семейство тулкуни е погнато,
но това се случваше далеч от тук. Сега това се случва пред нас!
Трябва да разберете как мислят небесните хора.
Не ги интересува баланса на животът. - Не ни говори за тях.!
Слушайте, небесните няма да спрат...
Това е само началото. Кажете на Тулкуните да отплават.
Кажете им, че трябва да плават надалеч.
Бягство?
Живя сред нас, но не си научил нищо.
Ще се борим за нашите водни братя и сестри!
Не, не, не.
Ако ги нападнете, те ще ви унищожат.
Ще заличат всичко, на което държите.
Чуйте думите ми! Чуйте думите ми!
Успокойте се!
Послушайте баща ми. Той говори истината.
Кажете на тулкуните,
че, ако бъдат ударени от такъв човек, те са предопределени на гибел.
Извикайте ме и аз ще се отзова.
Спасяването на живота им е единчка цел, имаща значение, нали?
Спасете семейството си.
Уведомете тулкуните.
Вървете, вървете.
Трябва да се бием.
МаДжейк... Няма просто да стоя отстрани.
Това е капан и искат да ударим. Те не ловуват тулкуни. Преследват нас.
Никъде няма да ходиш, малки братко. - Трябва да предупредя Паякан.
Не. Оставаш тук.
Той е изгнаник. Никой друг не ще го предупреди.
Братко, защо трябва да правиш всичко толкова трудно?
Искаш да кажеш защо не мога да бъда перфектен като теб? Изряден войник.
Аз не съм ти, ясно?
Аз не съм ти. Той е мой брат. Ще го сторя.
Брат или не, аз съм твой истински брат.
Ло'ак!
Пусни ме.
Ло'ак! Той отива при Паякан.
Върни се!
Виж, Ло'ак. - Ло'ак!
Той иска да предупреди Паякан. - Чакай ни.
Дръж се.
Всички мъже на постовете си. Хайде, нека направим парички!
Паякан! Братко!
Ло'ак!
- Чакай!
Какво не е наред?
Мамка му!
Спокойно. Ще го махна.
Мамка му!
Ло'ак!
Братко, помогни ми! Корабът наближава!
Хайде!
Хайде, братле!
Свържи се с татко! Просто го направи!
- Тате, чуваш ли ме?
Видяхте ли къде отидоха? - Извън рифа.
Ло'ак? - Тате!
Ние сме с тулкун, който е нападнат от кораба.
Намираме се на 2 км. - Кой е с теб?
Всички ние, на Трите братски скали.
Скрийте се и не атакувайте. Разбра ли? Ние сме на път.
Да, сър. - Наближава!
Дърпайте!
Децата ни са в опастност. Защитават тулкун. Децата ви също са там.
От демонския кораб ли? - Да!
Трябва да вървим! - На оръжие! Бийте тревога!
По-добре остани. - Ще яздя!
Подводници, затворете люковете! Две минути!
Ао'нунг! - Побързай, братле!
Бързо, бързо!
Сега!
Всички по едно и също време!
Да ме вземат дяволите. Децата на Съли.
Отлитаме! Ти, не. - Хайде!
700 метра. Сигналът е ясен.
Идат! - Дърпайте!
Излезе, Кири! - Върви, Тук, върви.
Махнете се, оттук! Аз ще ги примамя!
Паякан бягай, хайде!
Тук, хайде бързо!
300 метра. - Дълбочинните бомби са готови.
Огън, огън, огън!
Никакви бомби. Децата не струват нищо, ако са мъртви.
Изчакващ огън!
Оградете ги. Пуснете подводниците.
Подводници във водата!
Раци, завийте надясно.
Не трябва да се измъкнат. - Приближаваме се!
Треволяци!
Изстрелвам двойката.
Къде е Тук, видя ли я?
Тук!
Мишената се вижда.
Идват! - Трябва да тръгваме.
Мрежата готова. Огън.
Дръж се!
Внимавай! Пази си ръката! - Побързай!
Дете, върни се!
Хвърли острието! - Пусни го!
Стой долу.
Ела тук, хлапе!
Хвърли оръжието!
Пусни го! - Хвърли ножа!
Хей, спрете! Не трябва да ги наранявате!
Стой там!
Братко, добре ли си? - Никога не съм се чувствал по-добре.
Върнете го на мостика. Уверете се, че ще остане там!
Отивам бе, отивам.
Да, спомням си те добре. Заключете ги със скоби за парапета.
Хайде!
Внимавай, че хапят! - На колене.
Дай си ръката.
И след това другата.
Бъди смела.
Враг на хоризонта!
Тате! - Ляв фланг!
Спри ги! Спри ги!
Това е Съли.
300 метра.
Те имат нашите деца. Вашата дъщеря, Тук, Ло'ак...
Джейк, кажи на приятелите си да се отдръпнат.
Ако искаш децата си, ще дойдеш сам.
Знаеш, че не трябва да се съмняваш в хладнокръвието ми.
Взех те под крилото си, Джейк, а ти ме предаде.
Уби другарите си, тъй че няма да се поколебая да екзекутирам децата ти.
Изчакайте малко.
Стой тук.
Те са убийци на тулкуни и трябва да умрат, тук - днес.
Те искат само мен. Затова погнаха тулкуните и взеха децата.
Това е твоя грешка! Твоя!
Следователно - аз, трябва да сторя това.
Офертата изтича скоро. Какво ще бъде?
Спрете да стреляте. Идвам.
МаДжейк, какво става?
МаДжейк?
Бъдете нащрек, всички.
На прицел ми е. - Ако стреляш сега, те ще атакуват.
Изчакай, докато се качи.
Паякан!
Стреляй, стреляй!
Братко!
Хайде, живо! Обърни!
Закарай ме! Давай, давай!
Завърти, бързо!
Доближи ме отпред!
Не!
Какъв откаченяк!
Огън, огън!
Съли се приближава. Дръж го под око.
Да се прегрупираме, хайде!
Няма ли да застреляте някой бе?
Спри!
След тях!
Теч! Маски!
Хей! - Изкарайте го!
Бързо, бързо, бързо!
Доклад за щетите? - Сектор 2 и 3 са под вода.
Добре ли си?
Наляво и газ напред!
Да го хванем!
Мой си!
Освободи ни! - Не реагира.
Срежете въжето, веднага! - Кой имал харпуна сега?
Пълна задна мощност!
Загубихме го!
Няма въже бе, идиот!
На подбив сме.
Да скачаме в устата му? - Оръжия!
Иначе те мислех за много умен. - Сега ли намери да се дрънкаш?
Къде отиде, лукава главо?
Сигурно си мислиш, че си много хитър, а?
Залегнете!
Помпите не работят. - Всички на абордаж!
Качете го на лодката! Побързайте, хора!
Нетеям! - Нужда от помощ, малки братко?
Хайде, освободи ни.
Махни Тук оттук, - Побързай!
Кой е могъщият воѝн? Кажи го. Да се ​​махаме!
Ло'ак!
Те имат Паяка. Трябва да го спасим. Хайде, не бива да го изоставяме.
Пусни ме!
Не!
Виж!
Хайде, ставай, скъпа. - Не съм ти скъпа, свиньо.
Трябва да я спасим. - Тук, чакай!
Съли се държат заедно.
Чакайте, чакайте! Готови за тръгване!
Стегни си маската. - Гледай си работата.
Побързайте! Има евакуация!
Тук, това не е добра идея.
Срежете го. Хайде.
Имам я.
Все още можем да успеем.
Не мога да повярвам, че пак съм вързана!
Хайде, братле. - Да тръгваме!
Благодаря, момчета.
Бягайте! - Хайде, братле!
Бягай, бягай, бягай!
Дай ми това.
Бягай, бягай, бягай! - Насам!
Прикрий се!
Виждаш ли ги?
Брато, това беше твърде лудо.
Скачайте! - Хайде, братле.
Качвайте се. Аз съм ранен.
Мамка му! Помогни ми!
Дръж го! - Имам го, хайде.
Вземи го. - Имам го.
О, мамка му. - Дръж го!
Хайде, братле!
Имам те. - Побързай!
Те имат Кири и Тук.
Не мога да обърна.
Татко! Помогни ни! Нетеям е!
Бързо! - Вземи го.
Нетеям е наранен! Побързай!
Моля те помогни!
Внимателно с главата му.
Хайде!
Внимателно с главата му.
Не се тревожи, братко, ще се оправиш. - О, не.
Натискай тук.
Татко... - Тук съм.
Не, не, не. - С теб съм, момчето ми.
Искам да си отида у дома.
Знам. Вероятно трябва да се приберем.
Всичко е наред. - Татко...
Нетеям?
Не, не, не...
Нетеям!
Нетей! Не ми го отнемай Велика майко...
Сине мой! Сине мой!
Синко!
Чуваш ли ме, ефрейтор?
Мисля, че ме чуваш.
Имам твоите дъщери.
Същата оферта както преди.
Ти за тях.
Къде са сестрите ти?
Къде са те?
Не знам. - Хванати в капан на борда на кораба.
Те са на кораба. На палубата по средата на кораба.
Ела, ще ти покажа.
Отговори ми, ефрейтор. Говори или ще има последствия.
Идвам за теб.
Да тръгваме. Хайде!
Чуй ме. Чуй ме.
Те имат нашите дъщери.
Имам нужда да си с мен и имам нужда да си силна.
Точно сега, със силно сърце.
Силно сърце.
Да спасим дъщерите си.
Остани при брат си. - Татко, искам да дойда с теб.
Направи достатъчно. - Татко...
Изчакващ огън.
Хайде!
Идва.
Давай, давай!
Сега идва за нас. Затова сме тук.
Остани с него. - Не!
Бъдете внимателни, момчета.
Хайде.
Къде са те? - На палубата на кораба.
В средата има кладенец. Те са на кърмата.
Не, остани тук.
Говори с мен, ефрейтор. Корабът потъва и твоите момичета с него.
Синът ти не трябваше да умира. Ти си виновен.
Мислиш, че можеш да спасиш семейството си, но не можеш.
Има само едно спасение.
Сега, нека приключим с това, преди да загубиш още едно дете.
Залегнете!
Здинарсик чуваш ли ме? - Ясно.
А ти Прага?
Там горе!
Отляво!
Ти върви отляво...
Ти отдясно. - Заобиколете я!
МаДжейк!
Това е мама!
Точно така. Те идват за теб.
Татко!
Къде е сестра ти? - Ето там.
Ето там.
Кири!
Времето изтича, ефрейтор.
Наистина ли искаш да загубиш още едно дете?
Не ме тествай!
Просто го убий, татко!
Кири!
Хвърли остриетата. - Не го прави!
Ритни ги.
Направи го!
Не...
Заключи се. - Остави я на мира.
Остани там! Не се приближавай и крачка по-близо.
Сложи си белезниците! - Ти, кучи сине.
Моля те, не я наранявай.
Пусни я или ще режа.
Мислиш, че ми пука за детето?
Той не е мой. Дори не сме от един и същи вид.
Моля те, не я наранявай. Пусни я.
Послушай ме. Пусни я.
Майко, не го убивай. - Син за син.
Моля те, не я наранявай.
Ще режа. - Моля те, просто я пусни.
Не!
Кири, Кири...
Паяк! - Махайте се оттук.
Ела с мен.
Дължа ти смърт.
Мамо, хайде! Моля те, моля те!
Не се изпаряваш, нали, Джейк? Знаеш, че никога не се отказвам.
Ще дойда за теб и ще убия цялото ти семейство.
Татко!
Да приключваме.
Джейк!
Огънят идва! - Обратно на кораба!
Стой близо до мен.
Тук!
Мамо, хвани ръката ми!
Мамо!
Хайде, Кири, да се махаме.!
Хайде, хайде!
Хайде, Кири, бързо!
Мамо! - Плувай! Качи се, Тук!
Бързо!
Давай, давай, давай!
Продължавай!
Държа те.
Дайте ми ръката си, хайде!
Отвори я, мамо!
Отвори я! - Внимавай! Давай!
Хайде!
Мамо! - Тук?
Нагоре! Хайде.
Хайде, давай!
Хайде, нагоре! Давай, давай!
Кири, нагоре!
Насам, насам!
Отвори я!
Мамо!
Хайде!
Хайде, Тук.
Не можем да излезем!
Ще останем заедно, нали? - Да.
О, Велика майко... О, Велика майко, помогни ни!
Кири!
Братле! - Майка и татко са долу на кораба.
Хванете се. Бро, готов ли си?
Добре.
Джейк!
Татко?
Мамка му!
Хайде, кучи сине.
Татко, дишай. - Нетеям?
Не, татко, Ло'ак е.
О, Ло'ак... - Съжалявам.
Смъртта на Нетеям е по моя вина. - Концентрирай се върху настоящето.
Въздушният джоб намалява. Трябва да излезем. Хайде, татко
Можеш ли да излезеш оттук? - Да, но ще бъде дълго гмуркане.
Не мога да се справя, но ти можеш. Побързай да излезеш.
Не. Не мога да загубя и теб, татко. Моля те!
Мамо, страх ме е.
Всичко ще бъде наред. Остани с мен и се дъръж за мама.
Всичко ще бъде наред, скъпа.
Просто трябва да успокоиш сърцето си и да си напълно спокоен.
Дишай оттук долу.
Водното битие няма начало и край.
Морето е около теб и в теб.
Морето е твоят дом преди раждането ти и след смъртта ти.
Морето дава и морето отнема.
Водата свързва всичко заедно.
Живот и смърт.
Тъмнина и светлина.
Здравей! - Кири!
Ще бъдеш добре, сестричке. Мамо, давам ти това.
Ще ти помогне.
Татко, ще се справиш.
Вярвай ми. Със сърцето...
... дълбоки вдишвания.
Последен дъх.
Следвайте ме.
Хайде, просто дишай, дишай!
Благодаря ти.
Виждам те, сине мой.
МаДжейк!
Татко! Татко!
Хайде. Ела тук.
Хванах те! - Имам те.
Братко.
Съли се държат заедно.
Това беше най-голямата ни слабост
и нашата най-голяма сила.
Благодаря ти, Велика майко. Благодаря ти.
Да се ​​махаме.
Синко...
... ела с мен.
Паяк!
Маймунчо!
Паяк.
Добре ли си? - Да.
Ела тук.
Син за син.
Всяка сърдечна струна има последен такт.
Бащата защитава. Това е целта на живота му.
Народът казва, че всяка енергия се взема назаем...
и един ден трябва да се върне.
Ейуа се грижи за всичките си чеда от сърце.
Нищо никога не се губи.
Нетей! - Нетеям!
Аз и семейството ми заминаваме утре.
Далеч оттук.
Вашият син е с нашите предци. Сега си меткаина.
Така и стана.
Вече сме морски хора.
Това е нашият дом.
Тате! Виж какво хванах!
Леле, това е голяма риба.
Беше там до камъка. Както ти каза, татко.
Какво има, татко? Защо плачеш?
Просто се радвам да те видя, момчето ми.
И аз се радвам да те видя.
Опитай и ти.
Добре.
Оставил ли ми? - Може би.
Видя ли това?
Сега го виждам, че не мога да спася семейството си, като избягам.
Това е нашият дом, нашата крепост.
Това е мястото, за което ще се борим.
АВАТАР: ПРИРОДАТА на ВОДАТА
Буки и Превод: M®tal Kombat ПЪРВОИЗТОЧНИК ®