Просто... Не се чувствам красива в момента.
ОТДАВА СЕ ПОД НАЕМ
Чудесно е, че приятелите ми са с мен,
но така самоуважението ми направо се срива.
Изглеждат толкова добре.
Красиви и желани са, а аз...
...вие сте... - Скъпа.
Трябва да се приготвя. - Ела насам.
За това става дума. - За кое?
Кендра, ти си най-красивата жена.
Не позволявай на никого да ти казва...
...родила си наскоро, но няма защо да се чувстваш така.
Искаш ли го?
Добре, последвай ме.
ТАКА.
Глава 1
ВСИЧКО ЗА ПОРЕДИЦАТА „УЕЙВЪРЛИ ПРЕП"
Кендъл Стриклънд бе не само най-красивата в „Уейвърли Преп",
но и истинска легенда.
Още в първата година училищният
съвет гласува да й посвети алманаха,
въпреки, че наскоро бе починал друг ученик.
ОТНОСНО: КРАЯ НА ПОРЕДИЦАТА Днес
Вижте кой изгря!
Елате ни на гости! ...да го отпразнуваме!
Най-хубавото нещо, което ни се е случвало.
Ново съобщение
Здравей, Мейвис! Джим те безпокои. Отново. Трябва да те притесня.
Изпрати ни първоначалния вариант на Уейвърли 178.
Дори и да е в суров вид. Последно напомняне, скъпа.
Сигурен съм, че ще се справиш. Какво ще кажеш за петък?
Такива покани трябва да се пращат само на най-близките.
А не на бившето гадже на бащата, с когото вече не си говорят.
Това си е жива подигравка, не мислиш ли?
Преиграваш според мен.
Хич даже не преигравам.
Просто споделям с теб, да му се не види!
Имат дете, браво на тях!
Бъди изглежда ще бъде чудесен баща.
Представяш ли си още да живееш в Мъркюри?
Жена и дете да ти висят на шията, а ти да бачкаш тъпа работа?
Все едно...
Все едно си заложник.
Да, ние се отървахме.
Така си е. - Живеем си живота.
Нека ти заема свестни дрехи, скъпа, защото роклята ти е ужас.
Вълнувам се, че Кортни ще дойде с мен на партито на „ТВ Гайд",
защото никой не иска да ходи на парти сам.
Чудесна е. - Направо е върха.
С Тайлър сме като духовни близнаци.
Преди да ми прати есемес
сякаш мога... - Да го усетиш?
Да! На физическо ниво.
Сякаш, че има химия...
...дори между телефоните ни.
Точно така.
Кендъл натисна „Изпрати"
и веднага получи съобщение от Райън.
Нямаше как да го отрече.
Имаше химия дори между телефоните им.
Накратко казано, прекарах година в Югоизточна Азия.
Защо?
С две думи -- работих като учител на доброволни начала в Пном Пен.
О, за Бога. Адски лош късмет.
Нищо в живота ми не ми е носило такова удовлетворение.
А, разбира се.
Абсолютно съм съгласна.
ЛУДА ЛЮБОВ, БЪДИ
Долче, изпишкай се.
Долче, пикай.
Добре дошли в „Хемптън Ин". Имате ли резервация?
Не.
Мейвис...
...Гери.
Куче ли имате в чантата? - Не.
Позволяваме домашни животни след оставянето на депозит.
Това е добре, защото имам едно малко кученце
в колата.
Ще отбележа, че имате куче.
Колко ключа да Ви дам?
Два, моля.
Очаквате ли някой?
Здравей.
Личен.
Мъркюри, Минесота.
Слейд.
Не мога да ти помогна с нищо.
Обичам Мейсън повече от теб.
Бъди, Мейвис е.
Помниш ли ме? Мейвис Гери?
В града съм по работа
и... си мислех, че ако имаш свободно време,
може да се видим на питие?
Нещо от сорта.
Та мисълта ми е, обади се... да се чуем.
До скоро.
БАР „ПРИ УДИ"
Да му се не види.
Здравей, Бъди. - Мейвис Гери.
Откога не сме се чували?
Виж ти. Не мога да повярвам.
Върнала си се в града, а?
Всъщност съм само за малко.
Затънала съм до шия в работа.
Не знам колко време смяташ да останеш,
но ще се радвам да се видим на по питие.
Добре.
Ако имаш желание за нещо спонтанно,
можем да се видим „При Уди" след...
...да кажем 15 минути?
Спонтанността ми хич я няма напоследък.
Не знам дали си чула, но наскоро станах баща.
Че кой не знае.
Получих имейла ти.
За което ти благодаря. - За нищо. За нищо.
Какво ще кажеш да се видим
утре в ресторанта „При шампиона О'Мейли"?
Хубаво е там. - Разбира се, да. Да.
Какво ще кажеш за 8:00, 8:30?
6:00 ми звучи по-добре. - 6:00 ме устройва.
Чудесно, ще се видим в 6:00.
ПАДАТ ДРЕХИ И ЗАДРЪЖКИ
Едно уиски „Мейкърс Марк".
Какво си ме зяпнал?
Извинявай, но ми се струва, че сме съученици от гимназията.
Съученици? - Да.
Не се ли казваш Мейвис Гери?
Вече съм Мейвис Гери-Крейн.
Аз съм Мат Фрийхоф.
Шкафчето ми бе до твоето
в гимназията.
Мат... Фрийхоф.
Да.
Вярно, че шкафчето ти беше точно до моето.
Сега се сещам.
Не се движехме в една и съща компания.
Ти беше доста известна, ако не греша.
Спечели първо място за „Най-добра прическа".
Така ли? А ти какво спечели?
Нищо.
Обикновено дават 15 награди
и ги печелят все същите пет човека.
Мат, радвам се, че се видяхме...
Какво те води в Мъркюри? За постоянно ли се върна?
Глупости. Ужас.
Живея в Минеаполис.
Наложи се да дойда... да свърша една работа.
Имам един имот... - Четох в
Да, автор съм.
На детски книги.
Y.A. Професионален жаргон за „Young Adult".
Много популярна поредица за тийнейджъри.
Радва се на голям успех.
Сигурно си чувал за нея. - Вампири?
Право в черния дроб.
Ти не беше ли жертва на нападение в гимназията?
Моля?
Ти трябва да си бил.
Нападнаха те.
Защо не каза веднага?
Сега се сещам кой си.
Мат, жертвата на насилие.
Да, Мейвис. Когато бях...
Когато бяхме в горния клас,
едни кретени, които мислели, че съм гей, ми скочиха в гората...
Точно така.
...и ми смачкаха краката и оная работа с метални лостове.
С лостове. Да, спомням си.
Бях във всички новини.
После се разбра, че всъщност не съм бил гей.
Изведнъж изгубиха интерес.
Бях просто един дебелак, на когото са му сритали задника.
Обаче отърва училището, нали?
Да, не ходих около шест месеца. Беше супер.
Мамка му. И как е сега малкият ти приятел?
Не е добре. Никак даже.
Става ли? - Да, става.
Ама е малко...
„Харджакс".
Знаеш ли кой ги пие тия?
Не.
Бъди Слейд.
Интересен факт.
Ела насам.
Искаш ли да научиш защо наистина съм в града?
Да.
Не мога да ти кажа тук.
Добре, изкара ме от бара.
Така.
Ето каква е работата.
Бъди Слейд и аз сме двойка, събрана на небето.
Тук съм, за да си го върна. - Бъди Слейд. Разбирам.
Последно беше женен и чакаше да му се роди дете.
Детето е вече тук. Тя му го роди.
Не ме интересува особено. И аз не съм идеална.
Ама ти май сериозно?
Ясно, Мат, шокирах те. Хората не могат да ме разберат.
Но тези неща се случват в живота. Наистина се случват.
Просто отнемат повече време.
Хората се развеждат, събират се. Обществото не ги осъжда...
...ако можеш да си позволиш да чакаш. На 37 съм...
Мейвис, най-добре е да не споделяш такива неща.
Намери си психоаналитик. И гледай да е добър.
Мат. - Да му се не види.
Нима не разбираш?
Няма прегради за любовта.
Не си ли гледал
Или смяташ, че нищо не знам?
А, идва такси.
Нали го извикахме.
Мейвис, почакай!
Бъди Слейд има свой живот.
Живот имал. Има бебе, а бебетата са скучни!
След като прекара лятната ваканция далече от училището,
Кендъл гледаше с изненада съучениците си, мислейки,
„Толкова добра ли съм станала или всички те са загубеняци?
Защо Райън прекарваше толкова време с новата фръцла?"
Мейвис, Джим е. Имаш ли готови страници?
Опитвам се да ти помогна, но ти ми връзваш ръцете...
Благодаря, но няма нужда.
Ще искате да пробвате скаридите-пуканки.
Не, няма. Две бутилки „Харджак", моля.
Така да бъде.
Да.
Здравей.
Здравей и на теб.
Виж ти. - Радвам се да те видя.
Доста...
Доста неочаквано посещение.
Поръчах две „Харджакс".
Не съм го пил от колежа.
Нито пък аз.
Но си рекох, защо пък не.
Всъщност напоследък съм скаран с алкохола.
Първо Бет беше бременна, а след това започна да кърми
и реших да покажа малко солидарност.
Разбирам.
И така...
Още ли работиш в „Дженъръл милс"? - Да.
Вече съм в рекламния отдел.
Баща ми още е там, така че обядваме заедно.
Пица или сандвичи.
Супер.
Аз пък си скъсвам стегнатия задник от работа в големия град.
Моите си работи.
В Малката ябълка ли?
За бога, Бъди. Никой не го нарича „Малката ябълка" вече.
Не знаех.
Ще взема питиетата.
Да помогна на сервитьора.
Ти си моят герой.
Мейвис.
Ти пък какво правиш тук?
Работя.
Въртя счетоводството, договорите с доставчици.
Но по-интересният въпрос е: защо ти си тук?
На среща с приятел.
Приятел, казваш.
Виждам, че и Бъди Слейд е тук.
Тъкмо поръчва алкохол, от който те хваща амнезията.
Не си губиш времето, а?
Виж, радвам се, че се видяхме снощи...
Взаимно е. - Да.
Да. - Здрасти, Фрийхоф.
Какво ново? - А, нищо.
Поздравления за бебето. - Благодаря.
Децата са като обещание пред Бог.
Да. - Така е.
Обаче си искат своето. Почти не спя нощем.
Чувствам се като зомби.
Но си струва, нали?
Да.
Радвам се, че се видяхме.
Благодаря, че се обади, Мат.
Удоволствието е изцяло мое.
Искаш ли да седнеш при нас?
Много бих искал.
Но работата не чака. А и ми отнема два пъти по-дълго,
отколкото на здрав-прав мъж. Дори и най-простите неща.
Така че... - Съжалявам да го чуя.
Не искам да ви прекъсвам училищната сбирка...
Давайте „Инджънс"!
Всъщност смениха името на „Индиънс" през 1999 г.
По името на местното племе...
Защото решиха, че...
Съжалявам за това, което го сполетя.
Толкова пострада, само защото е гей.
Всъщност не е.
Напротив, сигурен съм, че е. - Нищо подобно.
Не го ли наричаше „сбъркано момченце" в гимназията?
Това не означава непременно „гей", Бъди.
Както и да е.
Мъркюри много се промени оттогава.
Вече сме истински град.
Сериозно?
Да, виж какъв ресторант само. Доста по-добре от „При Уди", нали?
Имаме и нов бурито бар в мола.
Видях, че са отворили и „Кен Тако Хът".
Нещо от рода на пържените пилета, „Тако Бел" и прочие...
Като „Пица Хът" ли? - Да.
Гениално. „Кен Тако Хът".
Звучиш като някоя от откачените си героини.
Ей, как е Алън?
Чудесно, благодаря.
Да, добре е.
Вече не сме женени...
А, извинявай. Не знаех...
Не си го слагай на сърце. Всичко е наред. Наистина.
В такъв случай Алън губи.
Кофти е да си Алън.
Съжалявам, че не мога да остана повече. Трябва да сменям Бет.
Има репетиция с групата.
Бет има група? - Да.
Заедно с другите майки.
Добре звучи.
Да, Бет е барабанистка.
Ужас, а?
Ще свирят тук утре вечер.
Защо не ни дойдеш на гости утре вечер?
Можем да вечеряме, а след това да дойдем да гледаме шоуто.
Би било чудесно. - Да.
Чувствам се доста тъпо,
но би ли ми дала автограф на една от книгите „Уейвърли Плейс"?
Разбира се.
Не е за мен.
За племенницата ми Кендра е.
Мечтае да стане писателка.
Да, разбира се.
Но нали знаеш, че името ми всъщност не е на корицата.
На заглавната страница е, но по-надолу.
Аз съм писател в сянка.
Постигнала си много повече от останалите нас.
Радвам се, че се видяхме.
Винаги съм чувствал, че можем да започнем отново, ти и аз.
Точно така.
Не си се променила и на йота.
Наистина ли?
Да, сякаш всички ние се променихме, а ти извади късмет.
Ще се видим утре. - Да, чудесно.
Хубаво. - Лека нощ.
Ало?
Исках само да ти кажа,
че нещата не са каквито си мислиш, че са, ясно?
Значи не се опитваш да разрушиш брака на Бъди?
Всичко е много по-сложно,
отколкото ти можеш да си представиш.
Бъди Слейд и аз се познаваме от много, много години.
Съвместният ни живот е много богат и сложен.
Права си, това няма как да ми го побере главата.
Не почвай нова, докато не си приключил с предишната.
Моля? - Сестра ми каза нещо. Забрави.
Налях ти малко акъл, това е. - За което ти благодаря.
Искаш ли да се натряскаме?
Аз съм Мейвис.
Помня те. От гимназията.
Точно.
Аз ти приготвих оризовите курабии за рождения ден.
Директорът ми даде комбинацията от шкафчето ти,
за да ги скрия вътре. Помниш ли?
Благодаря ти.
Къде е Мат? - В пещерата си.
Добре дошла при казана за ракия.
Тук ли вариш пърцуцата?
Пърцуца, друг път. Това е отлежал бърбън.
Задръж така.
Ето, пробвай това.
Осем годишен е, чат ли си? Само помириши.
Леко, че има силен...
Няма много от него...
„Специална резерва Мос Изили". - Айзли.
Мос Айзли... От „Междузвездни войни".
Помниш ли кръчмата? Виж какво...
Нека да го оставим да отлежи още.
Ще ти дам нещо друго.
Добре.
Виж дали ще усетиш...
...вкуса на дъб.
Е, хайде, де. - Добре, де.
Има богат аромат.
Така че като отпиваш...
Трябваше да отпия ли? - Нещо такова.
Да опитаме отново...
А така.
Бая дървен вкус.
На дъб.
Как мина срещата?
Добре. Отвориха ми се очите. - Сериозно?
Изглежда, че Бъди не е щастлив.
Той ли ти го каза?
Намекна го.
Вижда се, че му се къса сърчицето.
Изглежда тотално съсипан.
Чувствал се като зомби.
И аз бях там, забрави ли? Просто му се е събрало повечко.
Доста силна дума е избрал.
Зомби значи мъртъв човек, а не...
Мейвис, знам какво е зомби.
Мисля, че с Бъди се чувстваме еднакво.
Въпросът е кой ще направи първата крачка?
Като се замисля... ти ще си май.
Не си дърт за сглобяеми модели? - Този още не е изсъхнал.
Добре си е. Успокой топката.
Ти ли ги правиш? - Да, но разменям частите.
Този е с лице на Копърхед и с тяло на Монгул.
Получи се един доста як Копърхед.
Добавих и совата на Доктор Миднайт.
Бях изморен и на градус.
Правиш ли и женски куклички?
Да не съм някакъв перверзен тип?
Трябва да отида да проверя нещо.
А, няма проблем.
Ти обаче идваш с мен.
Мисля, че е това.
Мислиш или знаеш?
Това трябва да е. Той кара джип модел „Либърти".
Интересно... защото свободата е това, което му липсва.
Ти си психично болна.
Виждаш ли онзи прозорец горе? - Да.
На бас, че Бъди е буден...
...и си бие чекии.
Или пък се грижи за бебето.
Пак това бебе.
Безименният проблем.
Мога ли да Ви помогна?
Няма да е зле.
Нещо за работа ли си търсите? - Не, случаят е специален.
Не е нещо официално.
Трябва ми дреха, която да е шик. Семпла и секси.
Току-що пристигнаха едни чудесни рокли.
Продавате ли „Марк Джейкъбс"? - Не, това го нямаме.
Отивам на рок концерт с едно старо гадже
и има шанс да стане заварка.
Искате да му покажете какво е изпуснал?
Не, той ме видя наскоро. Стана му ясно.
Но жена му не ме е виждала от доста време, така че...
Смяната ми свършва,
а и трябва да взема детето от училище.
Ще Ви изпратя друг продавач-консултант.
Тя е много в крак с модата.
Шона!
Къде са книгите „Уейвърли Преп"?
Имат собствен стенд там.
Бре.
РАЗПРОДАЖБА НА YOUNG ADULT
Май са адски популярни.
Всъщност, имаме много бройки, които се опитваме да разчистим.
Преди две години бяха хит,
но днес в компютъра пише „Да не се слагат на рафта", така че...
Скъпа Кендра
Ей, какво драскате в книгата?
Аз съм авторът. Слагам автограф.
Вие сте Джейн Макмъри?
Не. Джейн Макмъри е създала поредицата. Аз написах книгата.
Мейвис Гери-Крейн. Виждаш ли?
Написано от Мейвис Гери-Крейн
А познавате ли Джейн Макмъри?
Да, много добре.
Но аз написах книгата. - Добре.
Искате ли копие с автограф за книжарницата?
Благодаря, няма нужда.
Мога да подпиша няколко, това ще им вдигне цената.
Така е, но след като бъдат подписани, не могат да се върнат на издателя.
И защо ще ги връщате?
Няма да се продадат.
Поредицата е история.
Помолих Ви да не пишете...
Както кажеш, книжен плъх такъв.
Кендъл Стриклънд никога не се чувстваше заплашена.
Изпитваше само съжаление към това момиче.
Не я считаше за конкуренция. Не се опитваше да изпъкне.
Но не й липсваше популярност.
Веднъж дори я избраха за най-красивата ученичка...
...в съседна гимназия.
Да, Кендъл Стриклънд определено хващаше окото.
Другите момичета винаги
се притесняваха за това как изглеждат, но не и Кендъл.
Нейната хубост идваше отвътре като слънчевата светлина.
Но красотата имаше и своите неудобства.
Някои момчета не смееха да я доближат.
Как можеше да е сигурна, че перфектността й не ще изплаши...
...Райън, в когото бе лудо влюбена?
Как си? - Здравей.
Как си?
А ти? - Добре, добре.
Ето книгата за племенницата ти.
Благодаря, че си се сетила.
Ти самият си герой в нея.
Моля? - В книгата.
Нарекох го Ашби, но всъщност си ти -- от главата до петите.
Прочети я, ще разбереш защо. - Дано да е пич.
По принцип не ни позволяват да описваме истински личности.
Има едно ръководство -- като библия за книгата...
Здравей.
Радвам се да се видим. - Здравей, скъпа.
Здрасти.
Ето го малкото човече.
Красавица.
Благодаря.
Харесва ти, а?
Ще си взема една бира. Ти искаш ли?
Не, само чаша вода.
Може ли една бира и за мен? - Може.
Няма страшно, една бира не е проблем.
Не се безпокой, не съм лоша майка.
Виж ти.
Да, казва се „Фънкуариум". Винаги я развеселява.
Да, така е.
Самата истина.
Започва да се усмихва.
Сладурана е.
Одрала е кожата на Бъди.
Напротив. Прилича на теб.
Наистина ли? - Като две капки вода сте.
Благодаря. - Заповядай.
Благодаря. - Ето и водата.
Как върви при теб? Знам, че си писателка.
Видях статия за теб в „Сън".
Да, автор съм на поредица за тийнейджъри.
Много е популярна.
Харесва ми интериорът.
Изкуствено състарени мебели?
Магазин „Пиър Уан"?
И малко от „Гудуил".
Бъди и аз ходехме по магазините по цял ден.
Помниш ли 90-те?
За бога, Бет, имахме огромна колекция от тениски.
Глупава история.
90-те бяха чудно време. - Да.
Дори спях с неговите тениски и боксерки.
Мисля, че още имам няколко.
Аз също пазя една от тениските на бившето си гадже.
Обичам да се гушкам в нея. - Моля?
Коя е тениската? - Няма да ти кажа.
Какво е това табло?
Бет обучава деца със специални нужди.
Много от учениците ми биват обучавани да чувстват.
За тях не се случва по естествен път -- както е за теб или мен.
Налага се да им показваме: „Ето така изглежда щастието",
„А този човек е разтревожен."
А неутралното усещане?
Ако не чувстваш нищо?
Точно това е техният случай.
Няма нужда аз да им го казвам.
За бога.
Това не е ли Мейвис Гери? - Да.
Представи си само -- дойде тук с Бет и Бъди.
Да обърнем по една.
Миската от ада.
Сериозно ли?
Време е за текила.
Сол.
Могат ли да свирят?
Горе-долу.
Така си и мислех. Явно са ужасни.
Просто се забавляват.
Виж -- Фрийхоф.
Все се промъква зад гърба на хората. Виж му физиономията.
Бледен е като платно. Прилича на убиец.
Мислиш ли, че има клоунски костюм?
Ужасен си. Не говори така. - Какво толкова.
Черен хумор. - Не.
Здравейте, Мъркюри!
Аз съм Мери Елън Трантовски.
Групата е „Нипъл Кънфюжън".
Да.
Бъдете мили с нас. За втори път сме на сцена.
И всичките имаме бебета в къщи.
Първата ни песен е кавър.
Тя е поздрав от барабанистката ни, Бет,
за нейния любим, Бъди.
Помниш ли, че правехме любов на фона на тази музика?
Да.
Мисля, че за пръв път ти направих свирка на тази песен.
Казвам, че за първи път ти правих...
Прецаках солото.
За бога. - Съжалявам, момичета.
Наистина го обърка. - Кое точно?
Няма значение, пак те обичаме. - Познай.
Бяхте зупер. - Чакай -- „зупер" ли каза?
Някой май е пийнал повечко. - Не е честно.
Не се знае кое е честно.
Интересно е, че си се върнала отново при нас, Мейвис.
Мери Елън, тази вечер ти беше невероятна.
Доста си убедителна на сцената за самотна майка.
Направо си супер.
Бет, трябва да се прибираме.
Бавачката ще иска да си ходи. - Не.
Искам да остана с момичетата още малко.
Бъди, не можеш да я завлечеш в къщи тази вечер.
Ще прощаваш. - Аз ще го закарам в къщи.
Наистина ли?
Бъди, нека Мейвис те закара. Искам да остана с момичетата.
Сигурна ли си?
Забавлявай се.
Благодаря ти, Мейвис.
Внимавай.
Алкохолът вече ме лови. Не е като едно време.
Какво значи „едно време"?
Времето си е същото. Ела тук. - Да.
Чакай малко. - Какво?
Бавачката не е ли наета до 11?
Да, но не можем да ходим никъде.
Прав си, но...
...времето е толкова ценно.
Права си.
Времето има крила. - Така е.
Толкова обичам дъщеря си!
Знам, знам.
Вижда се, че си добър баща.
Никой не може да те упрекне.
Изпълняваш задълженията си.
Дори правиш повече.
Смяташ ли?
Да.
Ти си добър човек, Бъди.
Не се продавай евтино.
Стори ми се, че видях светлина.
Здравей, Дениъл. Прибрах се.
Къде е Бет?
Реши, че иска да празнува цяла нощ.
Кърмата свърши, а малката не иска и биберона.
Аз ще се погрижа.
Лека нощ, Бъди.
Лека нощ.
Благодаря ти. Да.
Убиваш ме.
Давай по-леко. - В депресия съм.
Иди да се поразкършиш. Изведи кучето си на разходка.
Ти защо не си разходиш тлъстия задник?
С тая уста хляб ядеш.
Ти си експертът по хляба.
О, не, не. - Какво?
Онзи го мразя.
Това е братовчед ми, Майк.
Майк Морън ти е братовчед?
За съжаление.
Идва насам. Най-веселият инвалид в Минесота.
Мейвис? - Майк.
Не сме се виждали от векове!
Не мога да повярвам на късмета си.
Да, върнах се, за да свърша една работа.
Ти как си? - Супер.
С Ким сме заедно от шест години. Имахме празненство.
Бре, шест години. Как се води това -- дървена или порцеланова сватба?
Стрихнинова, ако питаш мен. - Имаме чудесни деца.
Работата ми не е лека, но обичам и да се забавлявам.
Тренирам скално катерене.
Да нямаш предвид скално пълзене?
Нищо подобно. Пъргав съм като коза.
Можем да постигнем всичко -- като нормалните хора.
Дори повече, защото сме пълни с позитивизъм.
Трябва и ти да пробваш, Мат.
- Не.
Харесва ми как говори: „Не!"
Радвам се да видя, че сте приятели. Личи си отдалече.
Все едно гледам „Уил и Грейс".
Така си е. - Глупости.
Ще се връщам при момчетата, но можем да поговорим по-късно.
Ще те черпя един скоч или каквото там пиеш.
Обичам това място. Истинска машина на времето.
Кога седна в инвалидния стол? През втората година в гимназията ли?
През първата. Катастрофа с кола.
Всички го обградиха с внимание.
Да, беше любимият инвалид на момичетата. Съсипа ми гимназията.
Не се оплаквай. И моят живот не беше цвете.
Ти си гадна кучка.
А ти си тъпо копеле.
В Интернет пише, че си падаш по по-млади мъже.
Кой, аз ли? Още нямам дори 30!
Ти си мъжемелачка.
Навършвам 30 г. тази година и вече съм в депресия.
Изглеждам спаружена.
Ким Кардашиян е овладяла страховете си.
По дяволите.
Целувката им беше електричество.
Трансформираща, духовна, вълшебна.
Все едно се целуваха за първи път,
но се наслаждаваха изцяло на усещането.
Казах му: „Чуй ме, Кайл, ти си всичко за мен.
Ти си слънцето, луната, центъра на вселената. Не го ли разбра?"
Не му увира главата, а? - Точно така.
Искам едно...
Входящо повикване Бъди Слейд
Здравей.
Как си?
Прекарах супер снощи.
Докога ще си в града?
Тук съм заради теб. Колко време ти трябва?
Ако си още тук през уикенда,
можеш да дойдеш на кръщенето на малката.
Ще го направим в двора на къщата. По хипарските закони.
Няма да е нещо религиозно...
С удоволствие, Бъди.
В събота, у нас. Около 1 ч.
Нямам търпение да те видя. - Чудесно.
Здрасти, мамо.
Смяташе ли да ми кажеш, че си тук?
Толкова време мина, че забравих как изглеждаш.
Не те избягвах, мамо. Смятах да ти се обадя.
Защо просто не дойде да живееш при нас?
Имах нужда от тихо място, където да пиша.
Закъснявам ужасно със сроковете. Нямаш представа колко съм назад.
Книгите още ли се продават добре?
Едва насмогвам да пиша.
И сега влагаш парите си в недвижима собственост?
Чувам, че затова си тук.
Чудя се защо не си ползвала леля Лена като брокер по сделката?
Обидена ти е.
Скъпи?
Виж кого намерих на улицата. - Кого?
Добре дошла в къщи. - Благодаря.
Нашата малка брокерка на недвижими имоти?
Е, чак пък толкова.
А този сладур как се казва?
Долчи. - А, добре тогава.
Долче. - Здрасти, малкият.
МЪРКЮРИ ИНДЖЪНС СЛЕЙД
Дано се храниш добре в града.
Трябва да се грижиш добре за себе си, скъпа.
Замразеното не е храна.
Мисля, че е възможно да съм станала алкохолик.
Много смешно.
Още ли си скубеш косата? - Спри, татко.
Косата ти е красива.
Мамо, може ли вече да свалиш снимката ми с Алън?
Коя снимка, скъпа?
Сватбената. Все пак сме разведени.
Просто приятен спомен -- какво те дразни?
Приятен спомен от проваления ми брак?
Е, сватбеното тържество не беше провал.
Помниш ли тирамисуто? - Харесвах Алън.
Татко, той е бившият ми съпруг. Мислех, че си от моя отбор.
Свястно момче беше, това е всичко. Не знаех, че има отбори.
Срещна ли се с някого от старите си приятели?
Всъщност...
...видях се няколко пъти с Бъди.
Старата тръпка, а?
В гимназията бяхте много сладки заедно.
Странно колко точни могат да бъдат първите чувства.
Правиш всичките тези грешки,
но в края на крайщата се оказваш пак с правилния човек.
Хубаво е да задържиш в живота си тези хора,
които те познават най-добре.
Бебето му е слънчице.
Виждала ли си го? Отблизо?
Така мисля.
Защо, да не би да му има нещо?
Сигурно ще се оправи. Още е прекалено малко.
Просто Бъди казваше...
...че нашите бебета ще са най-хубавите.
Между другото, продадохте ли кабриолета ми?
Браво! Супер возило.
С мек покрив ли е?
Току-що се видях с родителите си.
Тежко ти. Как са те?
Зле са. И мен ме натовариха.
Искаш ли да се натряскаме? - За какво съм дошла?
Хайде да отидем в гората зад даскалото.
И вземи уискито „Междузвездни войни".
Ограничена серия е...
Недей да се опъваш! - Добре, де.
Винаги ли се влачиш така?
Даскалото е бая грозно.
Прилича на завод.
Било е завод за производство на гума през 20-те години.
Ти си ходеща енциклопедия.
Тази горичка беше чудно място за чукане в ония години.
Идвала съм тук с няколко различни момчета.
Не те знаех, че си такава кучка.
Не повече от другите.
Как вървят нещата с Бъди?
Проработи ли пъкленият ти план?
Днес ми се обади
и ме покани на кръщенето на бебето.
И аз не знам.
Толкова много остава недоизказано...
...но той ме включва в живота на детето си.
Бъди е женен мъж.
И по всичко личи, че обича жена си.
Да, бе! Щастливо женените ходят на бар
с бившите си гаджета всеки ден.
Обаждат им се тайно и ги целуват по верандите.
Не те е целувал. - Ти пък откъде знаеш?
Целунахме се. Беше силно, беше истинско.
Даде ми анцуга си.
Да, забелязах. Вижда се и от космоса.
Между другото изглеждаш откачено в него.
Не зная какви знаци ти дава Бъди или какво ти си мислиш,
че се случва, но най-добре да продължиш с живота си.
Ти знаеш най-добре.
Много си отворен за човек, който живее в миналото.
Все се влачиш с тази патерица и вечно търсиш извинения,
но и двамата знаем,
че това е извинението ти да не постигнеш нищо в живота си.
„Човек, живеещ в миналото".
Нямаш и най-малка представа какво ми се случи.
Нападателите,които ти оправяше...
...ми потрошиха краката,
объркаха ми мозъка,
смачкаха ми оная работа
и цял живот ще пикая накриво.
Мислеха, че са ме убили.
Сексуалният ми живот е пълна скръб.
Едва успявам да свърша и сам, какво остава -- с друг човек.
Изхвърли скелетите от гардероба.
Не можеш вечно да живееш в миналото, Мат.
Ти ли ще ми кажеш
да не живея в миналото?
Ти, която се върна в Мъркюри като пълна загубенячка,
за да провалиш брака на бившето си гадже.
Бъди не е щастлив, ясно? Престани да го повтаряш.
Ти пък какво знаеш за щастието, Силвия?
Знаеш ли какво, Мат?
Съжалявам, че мислиш така.
Ако не беше такова мрънкало,
хората щяха да забравят, че си инвалид.
Защо не използваш отново патерицата като метафора?
Беше много свежо.
Или най-добре запази похвата за тъпите си книги.
Нямаш ни най-малка представа какво е да си зрял човек!
Не за първи път Кендъл Стриклънд бе предавана от приятел.
Красотата и популярността пораждаха много завист.
Щеше ли да е добре да има приятелки?
Хора, които да счита за равни?
Разбира се, но Кендъл знаеше, че на върха винаги е самотно.
Бе свикнала сама да си проправя пътя.
Ясно бе, че Райън още я обичаше.
Може би постъпваше зле с новата му приятелка,
но Кендъл реши, че поне веднъж ще помисли за себе си.
Кой мислеше за нея?
А и какво значеше „честно"...
Честно ли бе да я мислят за празноглава кукла,
само защото бе красива?
Честно ли бе да говорят, че получава всичко на тепсия?
Не. Животът не бе честен
и само от Кендъл зависеше да оправи нещата веднъж завинаги.
Понякога, за да поправиш нещо, трябва първо да го счупиш.
„Дънди" 6 бебешки кърпи за оригване
Здравей, Джен.
О, здравей.
Много време мина.
Така е. Бях затрупана с работа.
Да, чух.
Бъди и Бети също бяха заети.
Най-после съм баба. - Като говорим за вълка.
Здрасти! - Как си?
Наред ли е всичко?
Да, няма проблем.
Чудесно. - Донесох подаръци.
Много благодаря.
Кърпи за оригване. - Винаги са от полза.
А, мамо! - Да?
Ще помогнеш ли на Бет за салатата?
Да, аз съм супер баба. - Може ли да поговорим?
Да.
Как си, Картър? Забавляваш ли се?
Мисля, че трябва да поговорим насаме.
Разбира се.
Последвай ме.
Така.
За какво става дума?
Зная, че има много неща, които всеки от нас иска да каже.
Не е задължително да си ги кажем сега.
Трябва да подготвя подаръка за Бет. Купих й барабани.
Винаги мислиш за другите. Дори и в такъв момент.
Е, тя роди малката.
Просто исках да ти кажа, че усещам същото като теб.
Бъди, последните дни бяха сред най-хубавите в живота ми.
Така ли?
Не е нужно да се преструваш.
Усещам какво има тук...
...и зная какво има тук.
Бъди... ти си луната и звездите за мен.
Ти си центъра на вселената.
Мейвис! Какво те прихваща?
Така.
Не се страхувай. Няма проблем.
Можеш да дойдеш с мен в града както планирахме.
За какво говориш, по дяволите?
Ще се справим с проблемите. Като възрастни хора.
Мейвис, аз съм женен. - Зная го. Ще се справим с това.
Не се унижавай така.
Трябва да тръгвам.
А ти най-добре си върви.
Виж кой се е събудил.
Дай ми я.
Ела, малката.
Ето така.
Добро момиче.
Ще ми направиш ли една услуга?
Изведи гостите навън.
Ще подготвя подаръка на Бет. - Да.
Много са вкусни.
Чуйте ме, всички!
Бъди има малка изненада за Бет.
Нека излезем навън и се съберем около гаража.
Да тръгваме.
Мейвис?
Какво? - Добре ли си?
Ще съм добре, когато намеря истинска пиячка.
Тук някъде имаше. Благодаря, чичо Боб.
Знаеш ли какво?
О, за бога.
Ще ти донеса... - Майната ти.
Майната ти!
Гадна кучка такава!
Да му се не види.
Трябва да си видиш лицето.
Пошегувах се.
Защо стоиш като истукана?
Харесвам пуловера ти.
Ще ти донеса кърпа.
Да, дай една. Нали къщата ти е пълна с парцали.
Кърпи за оригване и прочие боклуци.
Знаеш ли кое е странното?
Можех аз да съм център на точно такова парти.
Точно такова, да.
С Бъди бяхме заедно цели четири години,
бяхме неразделни. Джен го знае.
Нали, Джен? Кажи им!
Искаш ли да се изтриеш? - Не се мори напразно.
Коприна е. Няма оправяне.
Мейвис, скъпа.
Мамо, опитвам се да разкажа една история.
Бъди ме забремени на 20.
Щяхме да го запазим!
Щяхме да си имаме бебенце,
да си направим кръщене,
да си купим „Фънкуариум" и всякакви други простотии.
Но на 12-та седмица...
Накратко казано: пометнах.
Не го пожелавам и на най-големия си враг.
Може би, ако тялото ми
не беше такава развалина,
с Бъди щяхме да сме тук сега, заедно с един тийнейджър
или дори няколко деца,
защото бяхме създадени един за друг!
Нали, Джен? Кажи им!
Какво става, по дяволите?
„НИПЪЛ КЪНФЮЖЪН"
Нови барабани -- за Бет.
Какво става тук?
Нищо. - Как така -- „нищо"?
Какво ти става?
Да не си като онези безчувствени дребосъци,
които имат нужда от табло, за да проявят някакви чувства?
Защити се! Защо ми помагаш?
Спри се, Мейвис. Пияна си.
Не съм изтрезнявала, откакто се върнах, мамо.
Досега на никого не му пукаше.
Мейвис, да не ти хлопа дъската? - А на теб? Защо ме покани?
Не те поканих аз, а жена ми.
Бет почти ме принуди да го направя. Съжалява те.
Както и всички ние.
Вижда се, че си душевно болна,
вероятно си в депресия.
Самотна и объркана.
Така че Бет настоя да те поканим. Според мен беше грешка.
Ужасна грешка.
Не казваш истината.
Напротив.
Ами сега?
Мразиш ли ме вече?
Няма да е много трудно, защото аз те мразя.
Само се вижте. Какво ви става, бе хора?
Мейвис, скъпа.
Върнах се заради теб. Заради теб!
А мразя този град!
Скапано градче на гъза на географията! Тук вони!
Но се върнах.
Исках да го знаеш.
Прецаках всичко.
Ужасно се издъних. - Къде си била?
Плашиш ме.
Аз съм ненормална.
Никой не ме обича.
И ти не ме обичаш.
Мъжете като мен...
...са влюбени в жени като теб.
Отидох в къщата на Бъди.
И какво стана?
Съсипах си роклята.
Ще ти донеса...
Ще ти донеса тениска.
Не, искам твоята.
Искаш тениската, с която съм облечен?
Скрий ме.
Всичко е наред.
Не се безпокой.
Защо Бъди?
Добър човек е. Внимателен.
Другите мъже не са ли такива?
Познаваше най-добрата ми версия.
Онази версия не беше най-добрата, Мейвис.
Не и онази.
Знаеш, че те виждах всеки ден.
Имаше огледалце в шкафчето,
огледалце с формата на сърце...
...и поглеждаше в него по-често, отколкото поглеждаше мен.
А онази беше най-добрата ми версия.
Добро утро.
Здравей.
Кафе?
Разбира се.
Още ли пишеш онези книги?
Не.
Поредицата приключи. Дръпнаха й шалтера.
В момента пиша последната.
А после?
Нямам представа.
Познаваш ли едно момиче -- Бет?
Ожени се за Бъди Слейд от училище.
Да, познавам я.
Какво мислиш за нея?
Ами...
Не я харесвам особено.
Мисля, че ти си доста по-красива от нея.
Какво се е случило с роклята ти?
Съжалявам. Май не биваше да го казвам?
Да му се не види.
Какво има? Грешка ли направих?
Затънала съм в проблеми.
Не можеш ли да си намериш друга рокля?
Адски ми е трудно да бъда щастлива...
...а за другите,
изглежда толкова просто.
Виждам го навсякъде.
Израстват от ден на ден. Толкова много са постигнали.
Аз не съм постигнала нищо.
Така че... - Виж какво,
ако не се чувстваш успяла след всичко, което си постигнала...
Имам нужда от промяна, Сандра.
Не, нямаш. - Моля?
Ти си единственият човек в Мъркюри, който може да напише книга.
Или да носи такава рокля.
Сигурна съм, че има много други хора, които...
Всички други са тлъсти и тъпи.
Не говори така.
Наистина ли го мислиш?
Биха дали живота си, за да бъдат като теб.
Да живеят в големия град,
да бъдат красиви и известни.
Аз не съм известна.
Известна или различна, все тая.
Понякога, когато ми е скучно на работа,
започвам да мисля за теб.
Как си живееш в модерния апартамент, излизаш с приятели.
Представям си колко трябва е хубаво.
Да, но...
Повечето хора тук изглеждат щастливи с малкото, което имат.
Сякаш дори не мислят какво може да им се случи.
Защото няма значение какво може да им се случи.
Те са нищо.
И да пукнат, на кой му дреме.
Майната му на Мъркюри.
Благодаря ти.
Имах нужда да го чуя.
Права си.
Това място е пълна дупка.
Трябва да се върна в Минеаполис.
Вземи ме с теб.
Моля?
Вземи ме с теб.
Вземи ме в големия град.
Мястото ти е тук, Сандра.
О.
Долче.
Толкова съжалявам.
Моето бебе. Ела при мама.
Връчването на дипломите бе
радостно и тъжно събитие за Кендъл.
Чувстваше се поласкана, че я помолиха да изнесе слово,
но във въздуха се носеше тъгата
от внезапната смърт на Райън Ашби.
Кой можеше да предположи, че двамата с гаджето му
ще изчезнат с яхта в океана?
Добро момче.
Горкият Райън...
На дъното на океана.
Не си ги искат обратно.
Може да си ги приберете или както там решите.
Но запомнете, че сладките са само за високопоставени гости.
Кендъл изпразни шкафчето си и усети как
спомените от гимназията вече не й тежат.
Да, щеше да си спомня за „Уейвърли" от време на време.
Мажоретките, клубът по философия,
забежките в гората, където пиеха след часовете.
Но най-добрите й години тепърва предстояха.
Кендъл Стриклънд бе готова да се хвърли в живота.
Да посрещне утрешния ден.
Да отвори нова глава.
Докато се качваше на влака за Кеймбридж,
хвърли последен поглед към града и му изпрати въздушна целувка...
...като си мислеше: „Дръж се, живот, идвам!"