Знам, че не е леко.
Но, на нас ни се налага да следваме най-лекия път.
Да.
Старая се да не мисля за това.
Но не се получава.
С кого бяхте тази вечер?
С дъщерята на брат ми.
Тя ми е като дъщеря.
Всеки път си мисля, че ще е за последно.
Но, колкото повече се отвращавам от себе си,
толкова повече ми става страшно.
И всичко се повтаря.
Коя е причината за страха ви?
Може би ме е страх за това, че ще ни разкрият.
Когато я викам,
тя обръща глава.
И ме гледа така... Може да се каже, че тя сама ми даде повод.
Всичко започна тогава, когато видях краката и, такива тънки.
Такива...Преди тя за мен беше просто едно момиче.
Но, когато видях нейните извивки...
Преди не мислех за нея.
Тя беше никоя.
Но, сега...
Сега тя не може да бъде никоя.
Ако се увлечете по нея, ще я унищожите.
Тогава тя ще бъде никоя.
Помислете за това, какво зло можете да й причините.
Често ли съгрешавате със своята племенница?
Да.
Често. Много често.
Понякога и няколко пъти на ден.
Мълчите?
Шокирах ли ви?
Дойдохте да се изповядате.
Моите отговори нямат значение.
Става въпрос за вашите грехове.
Носи ли ви радост тази изповед?
Можете ли да признаете, някой по-тежък грях?
Какво може да бъде по-тежко от това? - Не аз определям размера на греха.
Всеки грешник си има свои граници.
Бог, уверявам ви, осъжда всеки грях.
А вас отче,
злото не ви ли плаши?
Сатаната няма ли власт над вас?
Сатаната има власт над нас толкова, колкото му позволяваме.
Толкова ли е просто всичко?
Да.
Всичко е толкова просто.
Венсан Касел
Дебора Франсоа
Жозефин Джепи
Серхи Лопес
Катрин Муше
Жорди Даудер
Фредерик Ноале
Роксана Дюран
и Джералдин Чаплин в ролята на абатисата
МОНАХЪТ
JimmyBG28 Ви пожелава приятно гледане!
Режисьор: Доминик Мол
През декември 1595, в нощта на Свети Амброуз,
пред храма на капуцините недалеч от Мадрид,
беше намерено изоставено бебе.
Единственото му отличие от другите деца,
беше белег с формата на ръка, поставена на рамото му.
Някои от братята, най-вярващите, видяха в това знак от демон.
Но, брат Мигел обяви, че детето е дар Божи.
И братята решиха да го възпитат.
Нарекоха го Амброзио.
Под тяхно влияние, Амброзио от рано се запозна с науката,
писмеността и рисуването.
Той имаше много амбиции.
На 18 години го приеха за монах.
За всички братя, Амброзио стана пример за прилежност и вяра.
Всички го уважаваха, но му и завиждаха.
Неговата дълбока вяра, талантът му да убеждава хората да се изповядват,
бяха в основата на неговата репутация.
Изглежда, че закъсняваме.
Истина ли е, че му викат Божи човек?
Да. Той сам реши толкова грехове, колкото всички монаси в региона.
Отче, всички в църквата, само него чакат.
Не се бойте, ще дойде скоро.
Господи,
обръщам се към теб с молба.
Дай ми сили да продължа мисията,
която ми възложи.
Обръщам се към вас в името на Дева Мария,
майката Божия.
Ако Бог види, че аз искам да насоча душите ви в грешна посока,
нека да отнеме гласа и живота ми.
И ви моля, когато говоря,
благословете езика ми,
и сърцата на тези, които ме слушат,
за да може езикът ми да говори в сърцата на всички,
и да запали в тях пламъкът на истината.
Дево Мария,
всемогъща царице,
чуй гласа ми,
дай сила на словата ми,
и дай сила на гласа ми.
Няма такъв грях,
за който да не искате прошка.
Покаянието е единственият път за грешника.
Едно движение и ще пропаднете.
Висите над пропаст.
Крепите се на тънко въже.
Това въже е вашият живот
и той чака само една дума от вас.
Злото е много далеч,
съблазънта е много голяма,
но аз не мога да правя жалки уговорки.
Да! Той е хитър и могъщ.
Да, Той е опасен.
Но само за този, който със своите слабости,
му е дал място в сърцето си.
За това не се замисляйте! Отдайте душата си на Господ!
Послушайте гласът му, когато ви говори!
Върнете се. Върнете се към мен!
Не обръщайте внимание на нищо, върнете се към моята вяра.
И тогава аз ще ви дам благословията си, силата,
и Рая.
Е, какво ще кажеш?
Той говори истината.
Има такъв жив глас.
Направи ми такова впечатление, че даже погледнах в сърцето си.
Замая ми се главата.
Лельо...
Лошо ми е.
Моля, дайте да ви помогна.
Благодаря ви, господине. - Разрешете да ви се представя.
Казвам се, Лоренцо Милина.
Вие сте от благородния род Милина?
Да. Точно така.
А вие? С кого имам честа?
Казвам се Елеанела Адолфо,
а това е племенницата ми, Антония.
Нямам търпение да видя мама, за да й разкажа, какво видяхме.
Лельо, да си ходим у дома. - Тръгвате ли си вече?
Да. Майка ми е болна и не мога за дълго да я оставям самичка.
Благодаря още веднъж, господине.
Надявам се да се видим скоро. - Ние също, господине.
Амброзио, сине мой.
Твоята днешна реч, думите ти,
ми дадоха силата, от която се нуждаех.
Боли ли ви?
Животът ми ме напуска лека-полека.
Просто сте малко болен. Скоро всичко ще е наред.
Вече всичко е наред, Амброзио.
Даже ако те боли, трябва да се държиш.
Отче,
от известно време сънувам един и същи сън.
Ще ми разкажеш ли за него?
Всичко се случва по време на служба.
Аз съм на покрива на църквата,
и се съмнявам в себе си.
Знам, че нещо лошо се е случило,
но не зная как да се справя с него.
Чувам писък на орел.
Писък силен и страшен.
Приближавам се към края на покрива.
Виждам момиче, което се моли под лъчите на слънцето.
Приближавам се към нея.
Тя не се обръща.
Не виждам лицето и, но аз знам, че я познавам.
Протягам ръка,
но не мога да я докосна.
Не мога.
Може би в съня ти е дошла Светата Дева.
Тя е едновременно с нас и е недосегаема.
Но мисля, че ти сам ще разбереш всичко.
А моето обяснение няма да те задоволи.
Умът ти е много по-остър от моя.
Ти сам трябва да разбереш смисъла на съня си и неговото предназначение.
Казвам се Маноло Естевес.
Ние сме от Бургос.
Моят спътник, Валерио, иска да остане в това свято място.
Болести унищожиха домът и родителите му.
Той преживя всичко това. За щастие или за проклятие.
Той няма бузи и нос,
а устата му е покрито с рани.
Принуден е да носи тази маска,
за да пази лицето си от чужди погледи.
Може да я сваля само в мрак,
за да се храни, или да спи.
Това ваши думи и желания ли са, или негови?
Мои.
Искам да се скрия от света и да се приближа до Бог.
Неговата история не ме оставя равнодушен към злочестата му съдба.
Но нашето предназначение са молитвите и покаянието.
Неговото физическо състояние, няма да му позволи да прави това.
Още повече, той може да спи единствено ако е сам.
Не може да присъства на нашата трапеза,
а това противоречи на правилата ни.
Не мисля, че мястото му е сред нас.
Прав сте брат Диего.
Но ние ще го приемем. - Мога ли да знам защо?
Голяма част от братята ни са от добри и знаменити семейства.
Но не и в неговия случай. Това ви плаши.
Вместо го съдите за това, че е различен от нас,
трябва да го приемем с радост.
Неговият опит в страданията ще ни бъде за урок.
Стълбата е малко стръмна, но тук никой няма да те безпокои.
Няма ли да те страх, да си сам тук?
Не.
Много ли те боли?
Бинтовете успокояват болката ми.
Моля те, разкажи ми за брат Амброзио.
Имам ли право да говоря с него? - Да.
Но има моменти, когато не трябва да го безпокоите.
Какви моменти?
Когато е в своята градина.
Ела. Оттук можете да го видиш.
Брат Амброзио се занимава с нея от малък.
Това място е само за него. - Мислех, че братята споделят всичко.
Градината е изключение.
Той ходи там, когато иска да е сам. Да се избави от гласовете в главата си.
Измъчват го гласове?
Да. Казват, че думите им са ужасни.
Но там той успява да ги победи.
И не го е страх от тях.
Какво искаш да кажеш? От какво, трябва да ни е страх?
От злото.
Сатаната.
Надявам се, че ще мога да видя брат Амброзио.
Толкова искам да го видя отблизо.
Добре го огледай в този полумрак.
Сестра Агнеса.
В името на Отца и Сина и Светия Дух. - Амин.
Благословете ме, отче, ако съм съгрешила.
Отворете сърцето си към нашия Господ, Исус Христос.
Отче, често не мога да се концентрирам върху молитвите.
В какъв смисъл?
Мислите ми по време на молитвата са надалече.
С моето семейство.
Не е грешно да мислите за семейството си.
Отворете сърцето си за Господ. Нека Той е част от вашите молитви.
Да, отче.
Има ли още нещо?
Не, отче.
Сигурна ли сте?
Да.
Тогава да се помолим заедно.
Опрощавам греховете ви в името на Отца, Сина и Светия Дух.
Амин.
Защо не ми казахте всичко?
Защо криете това писмо?
Дайте ми го.
Кристобал, любов моя, господарю мой...
Бедно създание.
Вашето идване тук, е било само предлог?
Отче, моля ви, върнете ми писмото. - Не мога да ви го върна.
Ще го предам в ръцете на Майката, която ще реши как да постъпи.
Не, моля ви. Недейте.
Мислех, че мога да ви разкажа за това.
Имайте милост.
Вземете под внимание моята младост.
И женска слабост.
Боя се от наказанието.
Не от наказанието трябва да ви е страх,
а от това как сте постъпили с Господ.
Само пълно покаяние може да заличи дълбоката рана в душата ви.
Вместо страх от наказание,
трябва да го желаете от цялото си сърце.
Когато бях по-млада много обичах тази песен, но сега я ненавиждам.
Беше толкова хубава.
Един младеж иска да се срещне с вас.
Лоренцо де Медина. - Антония, познаваш ли го?
Да, мамо. Видяхме го онзи ден в църквата.
И той изведнъж така дойде при вас.
Само, ако нямаш нищо напротив.
Нямам, майко.
Господине.
Извинете ме. Ще остана седнала.
Здравето ми не позволява да стоя права.
Мадам Алфа, имах честта да се запозная с дъщеря ви в църквата.
След тази среща образът на Антония не ме напуска.
Искам да помоля да ми разрешите да се срещна отново с нея.
Ако тя изпитва същите чувства, които изпитвам и аз,
то тогава единственото, което искам да помоля, е да ми дадете ръката и.
Скъпи Лоренцо, толкова сте млад.
Погледнете нашия дом и го сравнете с вашия дворец.
Вие сте богат и от много влиятелна фамилия.
Антония е родена без титли. Вашият брак е невъзможен.
Семейство ви никога няма даде съгласието си.
Родители не са сред живите и само дядо ми може да е против.
Но, аз сам съм господар на съдбата си.
Мъжът ми беше с благородна кръв, също като вас.
Неговото семейство беше с традиции.
И той имаше много илюзии, също както и вие.
Той също си мислеше, че любовта е по-силна от всичко.
Ожени се за мен тайно. За мен, дъщерята на някакъв търговец.
Това вбеси цялото му семейство.
Принудихме се да избягаме и да се скрием в Каракас.
Живеехме като в джунглата.
Мъжът ми стана жертва на своя избор.
Той умря там,
изтерзан от злоба и съжаление.
Не искам да подлагам Антония, на такива страдания.
Ако мъжът ви е благородник,
значи и Антония е с благородна кръв.
Бащата на мъжа ми, главата на фамилията, никога не призна този брак.
Той се отрече от сина си. Антония няма право на тази титла.
Тогава ще отида при дядо, в Сарагоса, и ще му разкажа за своите намерения.
Но преди това дълго пътешествие бих искал да видя Антония.
Ако ми разрешите.
Разрешавам ви да я видите.
Но за последен път
и в присъствието на Елеанела.
Тревожа се.
Обкръжени сме от опасност.
Виждам присъствието и около нас.
Кажи ми.
Има ли случаи на обладани от демони в нашия регион?
Да. Във Фаберже, тук наблизо.
Случва се нещо страшно.
Виждам знаците.
Знаци?
Нещо съзрява около манастира.
Отче,
извинете дързостта ми.
Баба ми имаше дарбата да успокоява болката.
Аз я наследих. - Махайте се!
Кристобал, любов моя, господарю мой и мой повелител.
След нашата последна среща в манастирската градина,
с мен се случва нещо, което не мога да разкрия на никого.
Майката, няма да ме разбере.
Единственото решение е да избягам.
Трябва да напусна този ад възможно най-скоро.
Кристобал,
чувствам се толкова самотна. Насаме с мислите си.
Нещо ме тегли към вас.
Целувам ви нежно.
Агнеса,
какви са тези думи, които не мога да разбера?
Вдигнете си главата! Погледнете ме!
Мислехте, че ще скриете това от нас, и няма да научим мръсната ви тайна?
Как посмяхте да извършите такъв грях, на такова свято място?
На място, посветено в мисъл за нашия Господ?
Ще се молите за този грях с жажда и глад.
Докато не предадете душата си на своя Господ.
Не.
Тя не може да ме остави тук, не е ли така?
Тя ни обича и ни защитава.
А детето ми? Какво ще стане с детето ми?
Жесток сте Амброзио. Защо не проявихте жал към мен?
Не ви благодарих за това, което направихте снощи.
Отче. - Изправете се, Валерио.
Отче, искам да ви задам въпрос. - Слушам ви.
Говорехте, че който лъже, убива душата си.
Но искам да попитам. Какво става ако лъжата е била допустима?
Питате ме, защото ви мъчи съвестта?
Не, просто питам.
Допустима е само тогава, когато истината е по-грешна от лъжата.
Може ли да се скрие истината и не е ли това лъжа?
Да. Това не е точно лъжа.
Но все пак е неправедно дело.
Как да разбера кое е грях: лъжата или истината?
Ако не знаете, поговорете за това с изповедник.
Благодаря ви, отче.
Отче!
Той е тук.
Видях го.
Сестра Агата!
Майко, страх ме е за детето ми.
Искам да пия! Дайте ми вода!
Моля ви!
Нима нямате жалост? Горете, горете всички в Ада!
Останете.
Валерио, какво се е случило?
Не мога да ви безпокоя.
Вие все още оплаквате смъртта на отец Мигел.
Отец Мигел сега е до Бог.
Няма нужда да го оплакваме.
Ако нещо ви мъчи, разкажете ми.
Аз...не мога.
Страхувам се, че ще започнете да ме презирате.
Ще ме осъждате с цялото си сърце.
Няма да ви осъждам.
Говорете.
Отче,
казахте, че може да се скрие истината, ако има повод.
Излъгах ви.
Не съм тук, за да бъда близо до Бог.
Тук съм, за да съм близо до вас.
Простете ми. Трябваше да ви кажа истината.
Нека да ви обясня. - Замълчете.
Отидете си в стаята.
Легнете си, поговорете с Бог, а на сутринта си тръгвайте.
Отче, обещахте да не ме съдите.
Обещах на Валерио, но него вече го няма.
Валерио е още тук. Аз и той сме едно цяло.
Аз ще нося маска. Повече няма да видите лицето ми.
Да излъжа останалите братя така, както вие излъгахте мен?
Разбира се, че не. - Тогава ми се подчинете.
Моля ви. - Чухте моето решение.
Ще се помоля за вас.
Ще се помоля за спасението на душата ви.
Преди да си тръгна,
мога ли да ви помоля за нещо?
Моля, не ми отказвайте.
Мога ли да взема една роза,
за да я нося винаги със себе си. Моля ви.
Направете ми тази услуга.
Няма ли надежда?
Вървете. Помолете се за нашия брат.
Аз ще остана с него.
Мога ли да го наглеждам заедно с вас?
Чудо! Благодаря ти, Боже!
Когато бяхте в Каракас, видяхте ли индианци?
Да.
Вярно ли е, че използват отровата на жаби, за да убиват враговете си?
Да. - Как го правят това?
Оставят жабите на слънце.
Топлината кара отровата да излезе върху кожата.
След това индианците я събират и мажат стрелите си с нея.
Невероятно.
Антония, мислите ли, че можете да заобичате човек като мен?
Не се съмнявам в това Лоренцо.
Обичам да си мисля за вашето лице.
На неизказаните ви мисли, даже преди да сте ги изрекли.
Аз мисля, че това е дар Божи.
Но? - Но на нас ни е нужно още време.
Надявам се това да не ви разочарова.
Посетете дядо си в Сарагоса и обещавам, че като се върнете
ще ви отговоря по-ясно.
Скъпи мой Лоренцо,
трябва да имате голямо търпение с мен.
Подгответе я.
Искам да прилича на Божие дете.
Не виждам Валерио.
Тръгна ли си от манастира? - В стаята си е.
Каза, че е болен
и отказа да го прегледам.
Валерио.
Отче,
не се сърдете за това, че съм още тук.
Скоро ще напусна това място
и завинаги ще се разделя с вас.
Дайте ми малко време.
Аз приех отровата, която течеше във вашите вени.
Говорих с брат Андреас. Той ще ви излекува.
Искате ли той да разбере, че съм жена?
Във всички случаи, той не знае как да ме излекува.
Има ли начин да се излекувате?
Отговорете.
Да, отче.
Има един начин. Но няма да ви го кажа.
Ако ви кажа за него и оживея, ще ме накарате да си замина.
Аз предпочитам да умра до вас.
Разкажете ми.
Ще ви разреша да останете.
Ще носите маската си и ще останете като Валерио.
Почакайте ме тук.
Детето ми.
Моето дете и мен.
Вие ни убихте.
Вие ме обрекохте на тези страдания.
Но и вие си имате слабости.
Вие също съгрешихте.
Какво се случи нея вечер?
Какво направихте, след като взехте отровата?
Можете да лъжете всички, но не и мене.
Имате връзка с Валерио.
Утре ще разкрия вашето двуличие на общото събрание.
Мамо!
Малка моя Антония,
чувствам се много зле.
Мамо...
Добра майка ли бях за тебе, Антония?
Не бях ли много строга?
Дадох ти живот далеч, от всичко хубаво.
Това беше нашият живот, мамо.
Аз видях толкова, колкото нито една девойка на моите години не е виждала.
Права си. Какъв подарък ти направих аз?
Живот без радост, само мъка.
Отвращение и ужасна самота.
Никога не съм чувствала самота през живота си.
Кълна ти се.
Антония, трябва да ми обещаеш нещо.
Ако семейството на Лоренцо се съгласи на брак,
обещай ми да се омъжиш за него.
Да, мамо, обещавам.
Това, което се случи с мен и баща ти не е закономерност.
Любовта е като отрова. Не трябва никога да обичаш.
Коя сте вие?
Аз съм Антония.
Извинете за безпокойството.
Отче, до днес съдбата ми не се различаваше от тази на другите.
Тя беше като сън.
Бавна, като кръвта, която тече по вените ми.
Може де се каже, че живях като дете десет години.
Но след, като чух вашата реч,
думите ви ми дадоха такава сила,
радост за живот.
Накараха ме да разбера, че никой не заслужава да е нещастен.
Майка ми е болна. Сигурна съм, че ако ви чуе,
ще получи същото облекчение, като мен.
Ще намерите ли думи, за да я успокоите?
Обяснете всичко на брат Андреас.
Ще посетя майка ви днес след обед.
Искате ли да премахна болката ви?
Мадам.
Дъщеря ви помоли да ви посетя.
Молбата и много ме трогна.
Антония мисли, че думите ми
могат някак да ви помогнат.
Тя е прекрасно дете.
Тя въобще не прилича на мен.
В нея има само светли неща.
А тях ги краси, нейната деликатност и ум.
Душата ви страда.
Страхувате ли се за дъщеря си?
Какво се е случило с вашия живот? Разкажете ми, ще ви олекне.
Не зная.
Мадам, трябва да се освободите от този товар.
Антония също ще бъде свободна. - Отче,
говорят, че не познавате друг живот, освен този в манастира.
Истина ли е? Нима не сте искали да опознаете животът около вас?
Вие опознахте ли го, мадам?
Олекна ли ви от това?
Преди Антония имах друго дете.
Казваше се Матео.
Той умря заради мен.
Трябваше спешно да избягам от Мадрид при сестра ми.
Не се реших да го взема с мен заради страх от смъртта.
Не мислех, че ще го хванат.
Те заповядаха на слугите си да го убият.
Как можах да го изоставя?
Трябваше да съм готова да умра заради него.
Мадам, била сте млада.
Ако бяхте умряла тогава,
не бихте могла да дадете живот на Антония.
Сега само това има значение.
Гордейте се, да бъдете нейна майка.
Гордейте се с това, че сте и дали живот.
Гордейте се с това дете, което не прилича на останалите.
Майка ви пречисти съвестта си.
Отче, не знам как да ви се отблагодаря.
Помолете се за спасението на душата ми.
Аз ли?
Да.
Исус и Мария,
Отче наш велики и всемогъщи,
Исус и Мария, олицетворение на чистота и уважение,
имена избрани от небето и ангелите,
ненавиждани от ада и демоните.
Произнасяйки ги ние ги караме да се страхуват.
Света Богородице,
прекланяме се пред нозете ти,
и предаваме души си, които ще служат за борбата на Светия Дух,
с неговите врагове.
Ето аз ви предавам
този трънен венец.
Слагам го на главата си с молба.
Нека тези тръни да проникнат в главата ми,
за да няма в нея други мисли, освен за Бог, за вас,
и вашите слуги.
Брат Андреас, кажете ми истината.
Беше ли речта ми такава, каквато е била винаги?
Разбира се, че не. Тя беше най-добрата.
Отче.
Как е майка ви?
По-добре. Сега идвам оттам.
Толкова съм щастлива.
Тази нощ сънувах прекрасен сън.
Вървях по път, майка ми беше с мен.
С нас имаше мъж, който не познавах,
но той пое грижата да ни води по този път.
Вървеше пред нас, а понякога се обръщаше и ни се усмихваше.
Понякога му говорехме, но той не казваше нищо.
Не отговаряше и на двете ни, но ние не се сърдехме.
Отче, мислите ли, че в този сън има някакъв смисъл?
Преди не знаех,
но днес вярвам в това.
Винаги искаш да узнаеш, значението на някои неща.
Изведнъж всичко става ясно.
Да.
Отче,
мога ли да ви помоля за услуга?
Можете ли да ми цитирате шести абзац?
Когато бях малка, в Каракас,
баща ми често го четеше преди сън.
Не знам защо,
но ми се иска отново да го чуя.
Силите ми се изчерпват,
аз съм напълно пропаднал.
Душата ми кипи.
Върни се и върни душата ми.
Спаси ме. Смисълът на моя живот е любовта ти.
Продължавайте, моля ви.
Застани до мен,
душата ми те моли,
ти си моята подкрепа и опора...
Продължавайте.
Защити ме от злото,
и приеми душата ми.
С всеки ден,
любовта расте.
С всяко вдишване и движение
ти ме викаш с ръка
в бездната на любовта.
Аз ще приема силата ти.
Ще се кълна в любовта си.
Кълна се в любовта си.
Любовта ми към теб е моята крепост.
Моят Бог. Моята любов.
Какво правите?
Антония...
Вървете си.
Не се връщайте повече.
Обещайте ми, че винаги ще бъдем щастливи заедно.
Обещавам ви.
Нима не искате това? - Не.
Не мен желаете толкова.
Разкажете ми.
Доверете ми се.
Нейното лице не излиза от главата ми.
Искам да съм с нея.
Тогава нека да ви помогна.
Помните ли нощта, когато бяхте с мен на гробището?
Видях пред себе си страхлив човек,
който се подчиняваше на заповедите ми.
Аз мога да ви помогна.
Елате с мен днес на гробището
и Антония ще бъде ваша.
Не мога да приема помощта ви. - Знаете ли, че тя обича друг?
Млад човек, от друг свят.
След два дни те ще заживеят заедно в неговия дворец
и тогава ще бъде късно.
От къде знаете, че обича друг?
От къде знаете?
Знам.
Докато държите това клонче, всички врати ще са отворени пред вас,
даже спалнята на Антония.
Дайте да погали клончето докато спи.
Направете го следващата нощ, в деня на Св. Мария.
Никой няма да ви види.
Матео...
Брат Амброзио,
приемаме мълчанието, като признание за вината ви.
Брат Амброзио, е най-хитрото създание, измислено от дявола.
Обявявам ви за еретик.
Обвинявам ви за най-страшните грехове.
Обвинявам ви за поругаване на най-святото
и в името на правосъдието, ви осъждаме на наказанието,
което е предвидено за такива постъпки.
Осъдиха ли те вече?
Да вървим, някой иска да се срещне с теб.
Сатаната има власт над нас толкова, колкото ние му даваме.
Присъедини се към мен, Амброзио.
Не се различаваме един от друг.
Какво стана с Антония?
Потъна в безумие.
Тя не познава никого вече.
Ти си виновен за това.
Забрави за Антония.
Предай ми душата си, признай моята власт
и ще ти предложа вечността заедно с мен.
Ще ви предам душата си,
ако спасите Антония от лудостта.
Амброзио, помисли за себе си.
Аз ти предлагам Рая, заедно с мен.
Искам тя да бъде щастлива.
Добре. Ако това искаш.
Кажи, че си съгласен да ми дадеш душата си
и се отречи от правото си на благословия.
Давам ви душата си,
и се отричам от правото си на благословия.
Признавам само вашата власт.
Аз проклинам своя създател,
и неговия син,
и Дева Мария.
Силите ми свършват.
Аз съм напълно пропаднал.
Душата ми кипи.
Душата ми те моли.
Ти ми служиш
като подкрепа и опора.
Върни се.
Защити ме.
Превод по слух от руски: JimmyBG28
Редакция mia_one