Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Aceste fasole costă 7,50 lire
Lasă-le să fiarbă, lasă-le să danseze
Mișcă-ți șoldurile, Halime a mea Te iubesc din inimă
Dacă mă iubești din inimă Lasă-ți bărbatul și vino la mine
Mișcă-ți șoldurile, Halime a mea Te iubesc din inimă
Dacă mă iubești din inimă Lasă-ți bărbatul și vino la mine
Seara a venit, dar tata nu apare
Seara a venit, dar nu avem bani
Copiii sunt acasă, mâncându-și plăpumile
Mișcă-ți șoldurile, Halime a mea Te iubesc din inimă
Dacă mă iubești din inimă Lasă-ți bărbatul și vino la mine
Fără reflector radar sau veste de salvare. Luminile de tribord nu funcționează.
Fără certificat de navigabilitate.
- Barca nici nu are motor! - Hüseyin! Trădătorule!
Așa e. Noi suntem victimele. Uite!
Unde e nota sol? S-a dus solul!
Termină! Bine, vă distrați în mare. Dar de ce în drumul unei corăbii?
Nu suntem proști. De ce am vrea să facem asta?
Muharrem nu a putut porni motorul. A tot vâslit, dar așa și nu am ajuns la mal.
Ce putem face? Așa ne câștigăm pâinea, șefu'.
Corect, e pâinea noastră. Așa ne câștigăm banii.
Irfan Abi a spus că vom face o serbare pentru mire.
A spus că o vom face în barcă. Hai, spune-i, Irfan Abi!
Am propus să sărbătorim în port.
Sigur că ai nevoie de veste de salvare, dar…
La naiba! Ne dai de gol prea repede!
Nici nu știi cum arată vesta de salvare!
- Spune adevărul! - Gata!
Grasule, un pas înainte.
- Scrie: „Prima victimă”. Cum te cheamă? - Hüseyin Badem.
- Prenumele mamei? - Ayse.
Al tatei?
Ali Riza, dar în buletin scrie Halil.
Cine-i Halil?
Bunicul meu. În buletinul meu, prenumele lui e în loc de cel al tatălui meu.
- Folosești numele mamei de familie? - Da.
- Bună, scumpilor! Ce se aude? - Bună, Hüseyin!
Azi, nu mă așteptați la cină. Mâncați fără mine.
- Ce vei face, Hüseyin? - Voi cânta la o nuntă în Dalyan.
- Cât vă plătesc? - Au spus că 100 de lire de fiecare.
Să nu-i cheltui iar pe băut!
Cine-ar zice! Nu te-am văzut să bei apă în 45 de ani!
Și spui că ai un ficat sănătos. Nu cred.
Doctorul te-a mințit.
E sănătos. Doctorul spune că e la fel de bun ca al unui miel.
- Bine. La revedere. - Stai, nu pleca! Uite aici.
Nu, bunico! Mai degrabă mor!
- Bea. - O beau de 30 de ani și niciun folos.
- Doar m-am transformat într-un ou! - Hai, bea-o!
Bravo, tinere!
Doar las-o să-și facă magia.
- Hatice! - Ce-i?
Dă-mi niște bani.
Tu dă-mi!
Îți spun, sunt sănătos. Vând căruța și îi întorc.
Nu vei termina căruța niciodată!
Vor muri caii până va fi terminată căruța!
Ești așa de încăpățânată, femeie! A naibii de încăpățânată!
Să te ia naiba. În fiecare dimineață!
Doamne! Știam că te voi vedea.
Aș da orice pentru o privire! Trebuie să fii chiar așa de pură?
- Bună ziua, Murat Alemdar! - Bună ziua, Hüseyin Abi!
- Ce faceți? - Bine, ca de obicei. Vino.
- Vreau să mă razi. - Sigur. Ia loc.
El te-a căutat ieri.
De la el am aflat că fata e bolnavă.
A vrut să te duci să vezi ce are.
Telefonul tău era închis.
Am spus că vei trece dimineața și te vei ocupa de ea.
Am spus că frumusețea lumii constă în a nu uita faptele bune.
Am spus că el va avea grijă de tine cândva. Am spus ce trebuie?
Ți-ai ieșit din minți? Mă vei tăia! Despre ce vorbești? Care fată?
Știi și tu, Yakup Abi.
De ce vorbești așa? Nebunul naibii! Bine, voi trece.
Acum rade-mă!
Bine! Acum, înclină capul să te rad.
Fii calm sau te omor!
Mai lasă-mă! Bine. Haide.
- Ea nu se simte bine. - Da?
- Serios. - Ce pot să fac?
- Nu ieși cu ea undeva? - Unde?
La magazine!
Uite, nu se poate căca. E astupată. Scoate-o.
Dar nu vrea să meargă!
Sigur că nu vrea! Vino aici. Uite. Ce-i asta?
- Ce e? - Meniscul ei.
E un menisc rupt, Yakup Abi.
Dar ea nu joacă fotbal. Se rup meniscurile la vaci?
Sigur că da! N-are dreptul?
- Hei! E Muharrem Agha! - Bun venit, Muharrem!
Mersi, băieți!
De ce legi câinele? Lasă-l liber, să hoinărească.
- Doamne! Nicidecum, băieți! - De ce?
E extrem de excitat. Nu lasă nicio cățea de aici în pace.
Îl atrage cățeaua lui Gamze de la hotel.
De câte ori îl caut, e acolo. Îmi va face probleme cu ea.
E un adevărat afemeiat!
Ce e, Saban Abi?
Chiar și câinele mă întrece.
Hüseyin, am mari probleme, fiule. Vei înțelege cândva.
Știi de pastilele acelea? Acelea care ajută? Să le încerc?
Dar sunt periculoase. Ți-ar putea cauza un infarct, frate.
- Dar ce pot să fac? - Arici de mare!
- Da? - Deschide-i cu un cuțit și înghite-i.
Ajută?
Da! Sunt organici și naturali. Exact ce trebuie.
Nu o mai privi, că vom avea necazuri.
Ce pot să fac? Ea mă privește.
Ignor-o!
- Destul! Ce ești, țigancă? - Dar de ce?
Așază-te! Poți dansa pe urmă.
Sema! Așteaptă, fato.
Fata se duce! Opriți muzica!
Se va sufoca.
Hei, opriți-vă! O veți sufoca. O faceți greșit!
Hüseyin! Ce naiba îi faci surorii mele?
- Ești bine? - Da.
- Câte degete arăt? - Trei.
- Acum? - Cinci.
- Cine-i acela? - Nu-l știu.
- Nu. El. - Zice de mine.
Irfan, tâmpitul care a spart o sticlă de capul meu!
Bine, calmează-te.
Scuze, Hüseyin. Am înțeles greșit. Am crezut că...
Ce naiba ai crezut? I-am salvat viața fetei.
I s-a blocat un bob de năut în trahee.
Poți doar să o apeși pe diafragmă. Sau să o întorci cu capul în jos.
Bine, Irfan Abi, acum poți pleca.
Totul e bine. E conștient. Bine?
Serios, îmi pare rău, Hüseyin.
- Presupun că știi medicina. - Știu animalele.
M-am învățat singur, tratând animale.
E ca un hobby.
Mama știa despre fracturi și altele când era în viață. Aceasta tot m-a ajutat.
Serios? Oricum, însănătoșire grabnică. Și lasă-mă să te văd și mâine.
- Când? Unde? - Aici.
- Da. Apropo, sunt Hüseyin. - Iar eu sunt Müjgan.
- Încântat. - La fel. Fii atent în seara asta.
- Sigur. Mă duc direct în pat. - Bine.
Doamne, fii ajutorul meu.
Păzește-mi băiatul de rele, Doamne.
Păzește-l de rele.
Hatice!
Ce tot spui acolo?
Of! M-ai speriat de moarte! De ce ai ieșit prin spate, fir-ar să fie?
Pisica a fugit. Pisica! O caut. Ai văzut-o?
- Nu. Ai vreo țigară, Halil? - Da.
Nu are nici mamă, nici tată. Ne are doar pe noi.
- Asta mă sperie. - Dar n-o duce rău, slavă Domnului.
Slavă cerului. Și dacă i-am putea găsi o soție...
Toate la timpul lui, Hatice. Totul în viață are destinul său.
Vino aici, fato! Ia uite!
Bunele, ce se întâmplă?
- Ce? - Ce ai de gând să faci?
- Bună, Hüseyin. Ce faci? - Bine. Ca de obicei. Dar tu?
- La ce te aștepți? - Ce faci cu peretele?
Am făcut o oglindă. Uite! O atârn pe acest perete.
La ora asta, pentru Dumnezeu?
Bunele?
Ai crescut trandafiri roz în acest an?
Da. Sunt mai mulți în spate. Iau 25 de lire pe trandafir.
- Iei bani și de la mine? - Da.
La naiba! În fiecare dimineață.
- Cum e la tine? - Dar la tine?
- Bine, mersi. Te-a durut aseară? - Da.
- Păi, era și de așteptat. - Da.
- Aproape gata. - Aș vrea să nu fie gata.
- Ce? - Adică „Super Liga Turkcell”!
- Cânți foarte frumos la clarinet. - Să sperăm.
- Poftim? - E vorba de iubire.
Fiecare face o treabă bună atunci când iubește ce face.
Corect.
Atât. Îmi pare bine că ești bine.
Bine. Mulțumesc. Să ai o zi plăcută.
- Ți-ai uitat planta. - Nu, am adus planta pentru tine.
Eu am dat-o în bară. Tu m-ai ajutat mult. Iată de ce.
- Foarte drăguț din partea ta. - Da. Să ai o zi frumoasă.
Și tu.
Saban Abi?
Sunt pierdut, Hüseyin! M-ai omorât. Nu sunt bine!
- Câți ai mâncat? - O căldare.
Dumnezeule! Nici un delfin nu mănâncă atâția! La naiba!
- De unde să știu? Nu mi-ai spus. - Te-a ajutat?
Se zbate întruna de noaptea trecută. Ca un gong. Asistenta este?
- Ce vrei de la asistentă? - Să i-l arăt!
Nicidecum! Du-te la Çanakkale la doctor. Problema e serioasă.
A mâncat o căldare de arici de mare?
Da. A spus că i s-a zbătut toată noaptea ca un gong.
Ascultă. Cum a mers cu bandajele?
- Ce? - Când nu-ți convine spui doar „ce”?
Zice că acum toți au nevoie de îngrijire la spital.
El spune: „Să dea Domnul la toți o asistentă ca Müjgan!”
Hei, nu mă întărâtați!
Cântă acea melodie tristă Iar eu cu Müjgan lăcrimăm
Cântă acea melodie tristă
E prea de tot! Și încetinește un pic, Murat.
Dar merg încet.
Nu mergi! Văd totul ca o bandă de film.
Așa o fată… Mi-a întors lumea pe dos.
Hei, șefule. Restabilește setările din fabrică.
Apasă „setări”.
Vino și m-apasă. De parcă e așa ușor. Aici e ceva complicat.
Eu nu percep momentele fără iubire ca fiind viață. Vorbesc serios.
Dacă limba mi-ar fi legată
Și nu ți-aș putea rosti numele vreodată
Dacă ochii mi-ar fi acoperiți Și nu ți-aș putea vedea vreodată fața
Dacă mâinile mi-ar fi legate Și nu te-aș putea ține vreodată de mână
- Are vreun bărbat? - Nu am văzut-o niciodată cu unul.
- Nici eu. - Murat, dar tu?
- Șefu'… frate! - Ce naiba se petrece?
Nu, nu am văzut!
Atunci de ce faci asta? Te voi bate măr într-o zi!
Hei, nu-ți ia mult să te înfurii! Ești foarte agresiv.
Te-ai schimbat. Hüseyin, așa nu se poate.
Se poate. Doar și-a pierdut controlul.
Își iese din minți. E normal.
Haide. Ciocniți!
Destul! Suntem ca niște vaci nebune după tot acest ciocnit.
- Hei, de ce ne ducem pe insulă? - Îți voi face favoarea vieții tale!
- Uite-le! - O, Doamne!
- Hai, mișcă. - Nu vin.
- Hai, Hüseyin! Vino! - Nu vin. Te rog, Ibo!
Mișcă-te! Ce fel de bărbat ești? Vino.
Salut!
Cum o duceți?
- Bine. Tu? - Ca de obicei.
- Salut, Hüseyin. - Salut, Müjgan.
Ce-ți mai face capul?
Bine. Parcă ceva se clatină înăuntru, dar e bine.
Vei pleca când termini cu slujba?
E un loc frumos aici, dar... Viața e plină de surprize.
- Nu-mi fac planuri de lungă durată. - Nici eu.
- De ce? - Nu se pot realiza.
Uau! Delfinii sar! Uite!
Ah! Sunt norocoși. Probabil că au pești din plin acolo.
Sunt așa frumoși!
Vrei și tu?
Nu, mulțumesc.
De ce faci așa fețe? Din cauza mărului?
Ți-ai dat seama! Nu-l mânca! Aruncă-l delfinilor. Haide!
- Ibo! - Ce?
- Presupun că fratele meu știe. - Ce știe?
- Despre noi. - Nu cred! Nu mi-ar da pace dacă ar ști.
- Dacă el nu ar face-o, eu aș face-o. - Dar nu ai avea curajul.
Răule!
Hüseyin.
Bunica ta îmi amintește de bunica mea.
Fiind mică, când mă supăram pe părinți, mereu mă duceam la bunica.
Îmi era cel mai bun prieten. Cu mintea mea de copil, îmi luam geanta
și spuneam: „Hai, bunico. Să plecăm împreună. Ei pot sta”.
Eu când eram mic și mă supăram, mă duceam direct la culcare.
Ca să-l pot visa pe tata.
Nu l-am văzut niciodată și nici n-am știut cum a fost.
Îmi imaginam că era... un bărbat imens, ca un gigant.
Mă lua cu două degete, mă punea pe umeri…
și umblam prin curtea școlii.
Era de parcă zburam, tocmai până la munții Ida.
Tatăl tău a decedat?
Da.
Când am dat de aceasta, visele s-au terminat.
Îmi suflu toate grijile în el și ele dispar.
Cântatul la el e ca un strigăt.
Am devenit și eu un Fluierar din Hamelin.
Nu spune asta.
E greu să cânți la el, da?
Tot ce e frumos, e greu, Müjgan.
Trebuie să lucrezi cu el. E un instrument încăpățânat. Își alege singur interpreții.
Unii cântă la el două luni și nu pot scoate o notă.
Unii îl iau o dată și le iese din prima.
Încearcă. Poate te alege.
Nu știu.
Uite, e simplu. Pune buzele așa.
Așa?
Da.
- Nu pot s-o fac. Cântă tu. - Cum mă vei plăti?
Primul e gratis.
Mi-ai frânt inima la această oră.
Tu ai cerut-o.
Hüseyin, nu ai o prietenă?
Am, dar...
- Hüseyin, dă-mi niște bani. - Pentru ce?
Aș cere de la bunica ta, dar ea nu-mi dă. E cu gândul mereu la tine.
Îmi trebuie bani, fiule. Trebuie să livrez căruța.
- Nu pot plăti osia sau lacul. - Nici eu nu am, bunele.
Serios?
Ce naiba?
Ai o adevărată avere aici, bunico!
Ce naiba?
„Ayse Badem”.
„Ali Riza Seker”.
Tata i-a scris mamei?
Fiule, mama ta era mândră de asta. El oricum nu știe de tine.
Era logodit când a întâlnit-o pe mama ta. Mi-a amăgit fata!
Am fost umiliți! A trebuit să ne tot mutăm ca el să nu ne găsească.
Mama ta a ascuns totul de tine. Aveam de gând să-ți spunem într-o zi.
Ne temeam că vei pleca, fiule.
Temeți-vă! Aveți dreptate! Voi pleca! Cum ați putut ascunde așa ceva?
Prin câte am trecut!
Toate acele povești despre corăbii naufragiate…
despre cum el n-are mormânt, despre căsnicia lor.
Trebuia să-mi spuneți mai înainte. E mai rău așa! Vorbiți!
A fost spre binele tău.
Taci sau îmi va sări țandăra. Nu mai vorbi despre binele meu.
Îl voi găsi pe acest bărbat!
Cum îl vei găsi? Ai doar numele și poza lui.
Scrisorile au fost scrise în Istanbul. Și adresa e indicată pe spate.
Mă duc să-l caut.
Dar dacă e mort deja?
Ah, Müjgan! Cred că aceasta va trebui să aștepte.
- Poți veni încoace? - Da, dnă?
- Am locul șase. - Bine, dnă. Acolo e.
- Dar acolo e un bărbat! - De mine vorbiți?
Le-am spus să mă așeze cu o femeie.
Bine, dnă. Dle, veniți cu mine.
- Oricum nu am fi încăput. - Nepoliticosule!
Așezați-vă, dnă.
Bine, dle. Uite, un loc liber. Îl poți lua.
Stai puțin. Acest loc e al meu.
- Care? - 13 și 14. Le-am rezervat pe ambele.
Bine. Ce faci cu două locuri?
Ce te intereseză?
Bine, dle. Mergem mai în spate. Îți vom găsi un loc. Hai.
Poate ies cu totul?
De ce trebuie să fiu tras încolo și încoace?
Dle, vedem mai în spate.
Dle! Vino aici!
Uite un loc.
- Ramiz Abi? - Hüseyin?
Uau! E băiatul meu!
Bun venit, Hüseyin. Te așteptam de mult să vii!
Ce faci?
Bine. Știi și tu.
O duc de pe o zi pe alta. Îmi pare bine că ai venit!
Și mie. Mi-ai lipsit.
Ia loc.
Stai, câți ani au trecut? 1991, 2001, 2009. 18 ani!
Ușor de spus. Uite cum trece timpul. Cum a fost drumul?
Am făcut naveta spre locul acesta. Am întrebat oamenii pe drum.
- Bine! Vrei ceai, Hüseyin? - Lasă-mă pe mine.
Lasă că aduc eu!
Uau, Ramiz Abi, nu te-ai schimbat deloc. Ești așa cum te știam.
Aș vrea eu! Am peri suri care-mi ies din fund!
Mă uit la tine acum și-mi dau seama că o viață întreagă a trecut.
Îmbătrânesc. Erai mic, iar acum ești mare ca un taur. Uimitor!
Țin minte cum te pregăteam pentru circumcizie.
Ții minte cum strigai la circumcizie?
„Mi-l taie!”
Păi, așa făceau!
Cum e cu muzica? Încă mai cânți?
Cum să mă opresc? Voi cânta cât voi trăi.
Fantastic! Cum e nenea Halil? Și Hatice Abla? Povestește!
Ramiz Abi, știi tu, sunt bătrâni.
Se ceartă. Apoi iar sunt prieteni.
E bine!
Deci care-i treaba ceea importantă de care mi-ai spus?
Îți zic imediat.
Uite, Hüseyin, ai grijă de magazin. Trebuie să ajung la bancă până se închide.
E ceva urgent. Fac asta și revin.
Mă pot duce eu.
Nu. Trebuie semnătura mea.
Tu stai ca acasă. Mă întorc într-o clipă.
Bine.
Salut, iubire! Ramiz nu e aici?
Păi, Ramiz Abi...
Așa nu se poate! Voi întârzia la repetiție.
Doamne! Unde mi-i rochia?
Păi, Ramiz Abi...
Aici e. Să vedem dacă a îndreptat decolteul.
Ține-o în fața mea.
Ține-o sau va cădea.
Nu așa, băiete!
Ține geanta. Poți să ții și mâneca?
Așa nu merge.
Mai bine să o încerc pe mine.
Așteaptă acolo. Hei, scămoșatule! Tu nu te uiți, nu?
Sigur că nu.
Hai, băiete! Hai!
Hai, băiete! Du-te!
Nu pot să spun cum stă.
Doamne! Mă face să arăt grasă?
Ce naiba a făcut cu decolteul? Crede că-s o călugăriță?
Trebuie să ies pe scenă în ea!
Ramiz, prostule! De câte ori ai făcut-o?
Sunt așa de rănită! Și încă întârzii la repetiție!
Ascultă. Ia foarfeca și taie decolteul.
Hai, băiete! Întârzii.
Dar eu...
Taie aceasta, nu vorbi!
Tai-o. Tai-o, haide!
Doamne! Ce naiba ai făcut?
O, nu!
Să te ia naiba! Rochia e distrusă!
- Poate lipim cu niște clei? - Iată! Te-am lipit eu!
Ce a fost asta?
Ce ajutor ești tu? Ai stricat rochia!
Eu am grijă de loc, nu ajut. Sunt muzician!
Sol, sol, la, si, la, sol, fa, sol, re, mi, fa, sol, sol!
- M-am întors! - Unde naiba ai fost, Ramiz?
Banca. Eu...
Nu-mi zi de bancă!
Iar te-ai dus la pariuri?
Nu! Care pariuri?
Te rog! Crezi că nu te știu?
Superstarul cunoscut ca și Ramiz Calul!
Vor pune statuia ta la hipodrom.
- Ramiz Calul? - Văd că te-ai împrietenit cu flăcăul.
M-a bucurat așa mult că a stricat rochia că ne-am împrietenit de îndată.
- Da. - Nu sta așa cu gura deschisă.
Dacă nu te-aș iubi atât Dacă inima nu mi s-ar zbate așa
Cine te-ar chema ? Cine ?
Haide!
Așa!
- Revin imediat. - Firuz.
Nebunule! Nu ți-am spus să nu mai vii pe aici?
Nu pot s-o fac, Firuz.
Ce nu poți?
Ți-am spus că s-a terminat. Nu înțelegi?
Atunci mă sinucid, Firuz!
Fă-o! Fă ce vrei. Acum ieși de aici! Hai!
Firuz, ascultă. L-au întrebat pe Hayyam dacă vrea un palat sau o vilă.
A spus că ce poate să facă cu ele dacă nu-i nicio iubită înăuntrul lor.
Hayyam a spus așa? Muazzez Abaci cântă asta!
Ieși de aici! Acum! Sau le voi spune să te bată!
Uite, Firuz. Așteaptă puțin.
Unde naiba ai fost, Metin? Cum de a intrat el aici, Metin?
Cei de la ușă au ațipit, Firuz. Ești de necrezut!
Și tu tot dormi, manager Metin!
Și tu! Stai să-ți spun!
Eu fac verificările. Vrei să nu facem deloc bani azi?
- Firuz... - Scuze!
Ia-l de aici, tâmpitule!
- Serios? - Serios, așa e, Ramiz Abi.
Se pare că tata nu a murit înainte ca eu să mă nasc. Era viu.
Dumnezeule!
Da. Am rămas încremenit. Ce fel de surpriză e aceasta?
Stai calm, Hüseyin.
Îl vom găsi pe tatăl tău, viu sau mort.
Uite, Ramiz Abi. Am o poză cu el.
Uite. Și adresa e pe spate.
Să vedem.
Elmadag. Bine. O vom verifica mâine.
Nu e nevoie. Pot găsi locul singur.
Nici nu se discută!
Uite, nu vreau să-ți încurc. Nu mă fă să mă simt prost, te rog!
Dacă nu mă descurc, poți să mă ajuți.
- Haide, ciocnește. - Eu mă duc.
Hai să bem.
Să te ia naiba. Nebunule!
Fiule, lasă-mă să te ajut. Sunt tâmpiți pe aici. E Istanbul!
Nu, Ramiz Abi. Nu vreau să te deranjez.
Bine, Hüseyin. Reține. De aici, du-te pe 71T.
Și ieși la Taksim.
Înapoi, ia taxiul de la Talimhane la Bakirköy. E mai ușor.
- Bine. O zi frumoasă. - Stai! Ai bani la tine?
- Da. - Bine. O zi frumoasă atunci.
De asemenea.
Bună, Firuzan.
Bună, iubitorule de cai.
- Bună, Ramiz Bey. - Bună, Metin.
- Unde se duce băiatul? - Să caute ceva.
Costumele vor fi gata mâine?
Vor fi gata. Stai fără griji.
Bine. Să mergem. Întârziem.
Hei, te freci de mine?
M-ai urmărit tot acest timp!
Ți-o voi rupe și ți-o voi pune în buzunar! Pleacă de aici! Pleacă!
Acesta-i locul. Nu-i nimeni pe aici?
S-au mutat?
Arnavutköy.
Numărul 35.
Nu e nimeni pe aici? Voi întreba aici.
Hei! Cine-i acolo?
Salut. Am sunat la îngrijitor, dar...
De ce suni dacă nu știi la cine suni?
Scuze, dle. Clădirea de alături e goală?
Da, e goală.
Dle, scuze. Vreau să vă întreb. Care e apartamentul îngrijitorului?
Această clădire n-are îngrijitor!
Dar cine are grijă de ea?
La naiba, nu e treaba ta!
Nu înjura, prietene. E rușinos.
Nu mă fă să mă rușinez! Tu mă faci să strig la ora asta!
Atunci nu striga. E vina ta. De ce strigi?
- Tu ai apăsat soneria mea! - Și ce? Pe tine te-am apăsat?
Stai acolo. Stai că ies!
Vino. Ce-mi pasă?
Vino și împute intrarea!
Astupă-ți urechile atunci!
Fiule, omul e nebun. Fugi!
- E nebun? - Da, nebun! Fugi, fiule. Fugi!
Vezi bătrânul care vinde brichete? El știe teritoriul.
El e pe aici de cel mai mult timp. Întreabă de el.
Acesta-i nebun. Fugi!
Dacă e nebun, o șterg de aici.
Bună! Am auzit că îi știi pe toți de aici.
Caut un bărbat, dar... să vedem dacă-l știi.
- Cine e? - Tata, Ali Riza Seker.
- Acesta-i Ali Riza Seker! - Da! E Ali Riza Seker!
- E muzician. - Da! Cântă la saxofon.
- Cântă la saxofon! - Unde e acum?
- Am auzit că trăiește aici.
A trăit aici.
Toți s-au mutat. Au evacuat clădirea.
Clădirea e goală.
A fost o explozie acolo.
- Kemal a murit, mâna fetei a fost ruptă. - Ce?
Această bucată de mână a zburat până la zarzavagiu!
- Dar tata? - Cine ți-i tatăl?
Păi, Ali Riza.
Aha, Ali Riza. A fost plătit cu 2000 de lire.
Uite! Are pisoiași. Vino aici. Pis, pis, pis!
Doamne!
Au! Asta chiar doare!
Unghia e incarnată.
Am văzut. E groaznic. Te rog, Ayten, fii atentă!
- Uite, a venit Fatih al tău. - Firuzan!
Nu-i spune: „al meu”!
Firuzan! Știu că ești acolo! Te-am văzut, petală!
- Lasă. - Ieși să vorbim, Firuzan!
Firuzan, stai calmă. Va pleca în curând.
Firuzan!
Dar m-am săturat de el, Meto. Și aseară mă pândea la fereastră.
Un îndrăgostit va face orice!
- Of! Să chemăm poliția? - Nu mă amuza, Meto.
Firuz… cine te va iubi acum?
Cine-ți va fi pantera pe care o dezmierzi când faci amor?
- Gata! Până aici! - Firuzan!
Firuz!
- Firuz! - Vino aici, iubito. Iartă-mă!
Ce vrei de la mine?
Firuz, nu-ți omorî pantera. Iartă-mă, Firuz!
Du-te la dracu', pantero!
Firuzan!
Nu-l omorî!
Nu te descuraja, Hüseyin. Mâine e o nouă zi.
Du-te iar și cercetează!
Mulțumesc, Ramiz Abi. Noapte bună.
Noapte bună. Mă duc în pat.
Iarăși e închis?
- Selam aleykum! - Aleykum selam!
Dle, când se va deschide?
Roza Hanim a plecat la Bodrum pe o săptămână.
O săptămână?
Așa e de obicei. Are alt magazin acolo.
Doamne! Ce voi face în Istanbul timp de o săptămână întreagă?
Nu te descuraja, Hüseyin. Hai să vedem doar.
Da, Metin?
Salut, Ramiz Bey. Voi fi ocupat un pic.
Poți să duci costumele lui Firuzan?
Unde e ea?
Bine. Le voi trimite chiar acum, Metin. Pa.
Mersi. La revedere!
Bine, Metin. Pune telefonul pe silențios. Începem!
Vin!
Bine, începem cu mișcările de bază.
Lateral. Mai multă energie!
Ah, Hüseyin! Mi-ai adus rochiile?
Îți mulțumesc. A fost o zi încărcată.
Totul e pe dos azi.
E primul meu interviu pentru revistă și Metin nu e de găsit.
Îți imaginezi? Îmi pierd calmul.
E ceva important!
Da.
Hüseyin... ești liber astăzi?
Nu am planuri.
- Vrei să-mi faci un favor? - Care?
Nu, nu spun de aceea. Vrei să mă ajuți azi?
Vrei să mă ajuți la fotografiat?
Dacă pot, sigur.
Acesta-i băiatul meu! Ești un erou!
Ia acestea. Ține-le în aer ca să nu se boțească.
Sunt agitată. Mor de foame! E de la stres.
Hai să luăm ceva de mâncat.
Așază-te acolo. Ne vom relaxa.
Mâncăm și apoi trecem la lucru.
Pune-le așa ca să nu se șifoneze. Vino aici, dragă.
Da?
Să nu ne complicăm cu meniul.
Este ceva care e pregătit rapid?
Ofertele zilei...
Acestea ar fi prea mult. Să le lăsăm deoparte.
Vrem ceva ca... Ceva ca o gustare.
În așa caz, ați putea lua buga beys, black risotto calamare...
sau filet mignon.
Ah, filet mignon e bun, dar...
Dar eu nu mănânc pui.
Dar filet mignon e cu carne roșie.
Era cu pui în Düsseldorf.
Oricum, voi îl faceți diferit.
Ai spus risotto?
Da, black risotto de la calamare.
De la... Bine. Calamare înseamnă că conține calamar?
Bine, alegem asta. Adu două porții.
Bine. Ce luați de băut?
- Apă. - Apă. Bine.
Bine. Mulțumesc.
Îți place calamarul, nu?
Sunt din Çanakkale. Mâncăm calmar mereu.
Ah, sună bine! Crocant.
Bine. Să vedem cum e aici.
- Ce e aceasta? - Black risotto cu calmar.
- Unde e calmarul? - Înăuntru.
A călcat-o o mașină sau ce?
- E gustos de fapt. - Ce-i chestia neagră?
- Păi... cerneală de calmar, presupun. - Se mănâncă?
Da.
Calamarul o scoate când fuge speriat de moarte.
Hai, mănâncă!
- Salut, oameni! Bună ziua, Firuzan Hanim. - Salut.
Scuzați de întârziere. Trafic de Istanbul.
- Știți cum e. - Da.
Vreți să facem mai întâi interviul? Și mai apoi să facem pozele?
- Sigur. Te cheamă Jale, nu-i așa? - Da.
Bun venit! Hüseyin, poți să te muți
să faci loc pentru Jale Hanim?
Sunteți asociată cu cluburile de noapte în Istanbul.
Nu ați făcut un album încă, dar lucrați mai mult
decât artiștii care au lansat albumuri. Care e secretul?
Sezen Aksu e în zodia racului, ca mine.
Suntem oameni emotivi, plini de emoție, entuziasm, complet...
Și desigur, naturalețea e un lucru foarte important.
Aceasta ajunge la audiență.
În general, eu aleg cântece celebre în repertoriul meu.
Sunt bună pe scenă. Așa spun ei.
Ei bine, sper că albumul va fi foarte apreciat, cât mai curând.
Am luat niște cântece de la Yildiz.
Sunt și cântecele mele. Și așa mai departe.
Ați scris și versuri?
Da, am scris câteva din versuri.
Am găsit un nou admirator Mai fidel ca tine
Mergem lângă Bosfor Noul meu bărbat e atât de diferit
El nu mă rănește ca tine Mașina lui e îmbrăcată în piele
El nu mă lasă tot timpul Ah! Acest bărbat e așa diferit
Apoi vine:
Visătoare, visătoare Bărbatul meu e așa diferit
Ne vom căsători această vară Prezicătorii au așa mare dreptate
Așa-i mai bine:
Visătoare, visătoare Bărbatul meu e așa diferit
Ne ducem în Maldive în luna de miere Titlurile de articole sunt așa corecte
Partea cu „titlurile” e cu referire la tine.
Când intervievăm artiști pentru revista Oloskop,
luăm interviu și de la echipa lor.
Dacă nu e o problemă, desigur.
- Sigur. - Lucrul favorit al Firuzanei?
Calmarul negru!
- Ce o face să înnebunească? - Atunci când i se rupe rochia.
Cum ai descrie-o pe Firuzan într-o propoziție?
Ei bine, latura ei rea e oribilă. Dar e o persoană bună.
Bine. Atunci să trecem la poze.
Sigur.
Porniți ventilatorul!
O clipă!
Putem avea o femeie rac mai feminină?
Fantastic! Un pic mai sexy.
Din nou!
Ce faci?
- Transpiră! O șterg. - Bine. Acum, dacă nu te superi...
Așa. Să continuăm.
Ține-o tot așa! Frumos. Așa, super!
Vă voi lua de jos. Arătați dinții. Așa!
Ce faci?
Dacă bea un pahar, se va relaxa!
Dacă nu te superi, lasă-ne!
Da, pentru că îmi strică concentrația.
Pornește-o, băiete! Așa!
Mai feminin. Mișcați-vă.
Firuzan Abla, nu vrei coada taurului? Să ți-o aduc?
Nu știu. Dacă ei vreau.
- Nu e nevoie. - Atunci bine. Sunt gata.
Așa e bine.
Rahat! Taurii nu sunt așa.
Ei nu sunt așa! Oare taurii fac așa?
Dacă te pui în fața unui taur legat, se va slobozi și te va omorî!
Hüseyin, bine. Nu mă pot concentra.
Bine, acum arătați partea laterală. Da, faceți o privire mai feroce.
Da. Din nou, bine? Așa.
Pentru Dumnezeu!
Da!
O pui să se întoarcă și să deschidă gura? Taurii nu fac așa!
E vorba de un animal mare aici!
Adică, ce fel de taur e acesta? Taur care deschide gura așa?
Bea din adăpătoare? Ce face?
Nu e deloc ca unul real. Uite...
Taci din gură!
Umilești femeia!
O faci să transpire ore întregi. Crabul tot era de rahat.
Grăbești lucrurile. Crabii nu-s așa!
O spun pentru binele tău!
Ce fel de crab e ca un soldat?
Crabii își bagă fundurile în nisip. Se mișcă așa.
Ei se îngroapă în nisip cu spatele. Totul e greșit.
Din cauza ta. Tu grăbești lucrurile.
E un taur, da? Un taur care se întoarce și deschide gura?
Faci un film porno cu taurul tău.
Ascultă, scămoșel. Îmi ies din răbdări, bine?
Du-te la locul tău și nu mă înnebuni.
Așa! Excelent!
Gata cu leii și tigrii. De ajuns.
Femeia e transpirată!
- De ajuns! Va avea gripă porcină! - Bine. Oricum terminasem.
Cer scuze. Am întârziat un pic.
Unde ai fost, Metin?
Unde ai fost?
Am luat banii datorați.
Prostii! Ce poți face tu?
Nu mai putem! A jucat toate animalele din lume!
S-a târât pe podea. Du-ne acasă!
Ai devenit ca un localnic din Istanbul.
Te trimit întreg și tu vii în așa hal!
M-am umilit.
- Bea aceasta! - Voi vomita dacă-l beau, Ramiz Abi.
Bea sau o arunc pe tine.
Mereu ajung așa când beau whisky.
Acel fotograf mă enerva, așa că am băut.
Altfel, n-aș fi fost așa.
Bea!
Nu ajungem nicăieri, Ramiz Abi. A trecut o săptămână.
Am fost la poliție, la consiliul local, la registratură.
Nu e de găsit.
Dau cu capul de perete în zadar.
A mai rămas magazinul de argintărie. Sper să reușesc.
Am putea tipări afișe.
Poza e prea veche.
M-am gândit să pun un anunț în ziar, dar e prea veche.
Scuze, dar nu mai am niciun bănuț.
Te ajut eu.
Lasă, Ramiz Abi! Te-am necăjit destul.
Nu vorbi așa!
Ți-am șters fundul când erai mic. Îți sunt ca un tată.
Aș vrea să-mi fii tată. Ești un bărbat de treabă.
- Ia-i, haide. - Nicidecum.
Ia-i.
- Mă duc la bancă. - Ce, iar?
Hüseyin?
- Bună. - Cânți minunat.
Mulțumesc. Cântam și eu.
Ce vrei să spui? Ești un expert!
Cânt la el de mic, desigur.
Doamne! M-ai uimit cu totul la ora asta devreme, scămoșel!
De când sunt mic, cânt la el când nu-mi este bine.
Deci ai necazuri!
Da.
Vezi tu, Firuzan Abla, m-am obișnuit să fiu singur…
și apoi aflu că am avut un tată. Și am venit până aici.
I-am necăjit pe toți, și pe Ramiz Abi.
Mai erau și alte lucruri acasă.
- Și cum o cheamă? - Müjgan.
Ți s-au luminat ochii numai spunându-i numele.
Ești îndrăgostit.
Da. Așa e.
- Selam aleykum! - Bună ziua.
- Slavă Domnului! - Poftim?
Nu mi-i cunoscută fața.
Dar pe scrisori e această adresă.
A fost cu 30 de ani în urmă. Noi suntem aici de opt ani.
Da. Ce crezi că ar trebui să fac acum?
- Ai căutat pe internet? - Ce?
Pe internet ai verificat?
De ce nu m-am gândit la aceasta?
Ai dreptate. N-am căutat.
E un local cu internet în spate.
Bine. Atunci mă duc să verific. Îți mulțumesc.
- Nu-i pentru ce. Baftă. - La revedere.
Acest inel?
- E turcoaz. Frumos, nu? - Frumos.
Are aceeași culoare ca marea de acasă.
- Cât costă? - Ți-l dau cu 275 de lire.
- Poți să-l păstrezi dacă las gaj? - Sigur. Dar nu e nevoie de gaj.
Serios?
Bine. La revedere.
Ce calculator e acesta?
„Ați dorit să scrieți?”
Da, am dorit!
Alo, Metin? Eram în duș. Ce s-a întâmplat?
Cum poate să renunțe? Ieșim pe scenă deseară!
Ce? Nu înțeleg. Ți-ai ieșit din minți?
Uite, eu n-am luat bani doar ca el să fie plătit. Nemulțumitul naibii!
E inacceptabil, Metin! Fă ce vrei.
Metin! Nu voi cânta la Zarifi cu trei cântăreți de saz
ca oamenii să râdă de mine. Clar?
Te rog! Rezolvă asta.
Bine. Nu trebuia să vină Ibo și să cânte pentru o seară?
De ce? Nu, nu fac! Nu, eu...
Bine, rezolvă asta.
Hei! Stai! Afișul și celelalte sunt gata?
Bine, pa.
Of! Am parte doar de neplăceri.
Alo? Cine-i? Cine?
Metin? Care Metin?
Metin, managerul Firuzanei? Aha! Bine. Cum e la tine?
Deseară? Uite, nu prea aș vrea.
Am o problemă de familie. Personală.
Da. 250 de lire?
Păi, ce pot să fac? Atunci voi veni să cânt.
Toate iubirile sunt oricum o minciună
Mereu se termină cu jale
- Am ieșit din tonalitate. - Din cauza ta!
- Ce? - Din cauza ta!
Hei, abia ai ajuns! Încerci să te dai mare?
Stai puțin. Ce vrei să spui, Hüseyin?
Dacă vei cânta în această tonalitate, nu-ți va ieși nimic bun!
Acest ton e pentru Sertab.
Tu nu ești o soprană! Ești o alto. Am înțeles asta.
În această voce, vei striga toată noaptea ca Tarzan din Manisa.
Cântă în La și să vedem cum iese.
Bine, încearcă. Hai.
Firuz! A apărut Haldun Eskiciler!
Glumești?
Ce noapte! Nu cred. Mă face să am crampe la stomac.
Pregătiți-vă.
Da, bine.
Hai, băieți, duceți-vă.
Haide.
Cine-i Haldun Eskiciler?
El deține Istanbulul. E influent.
- Ce ai pățit cu vocea? - E de la nervi. Haide!
Zici de mafie sau ce?
Trage-mă în tine cu fiecare respirație Din cap până-n picioare și lasă-mă acolo
Toate iubirile sunt oricum o minciună
Mereu se termină cu jale
Chiar dacă rămâi în singurătate după ele Merită pentru tine
Să vă aud!
Toate iubirile sunt oricum o minciună
Mereu se termină cu jale
Chiar dacă rămâi în singurătate după ele Merită pentru tine
Mulțumesc pentru aplauze! Ne distrăm?
Noroc! Mulțumesc!
Am văzut. Bun venit. Bine ați venit.
Haldun Bey ne-a onorat azi cu prezența sa.
Vă mulțumesc mult. Și dumnealui a cerut un cântec.
Mersi. Vom verifica doar nota.
Nu știu acest cântec.
- Și ce facem? - Nu am idee de versuri.
- Ce e? - Îl știi?
Știu versurile, dar trebuie să le scriu.
Uită. Nu avem timp.
Hai! Știi cântecul?
- Știu versurile. - Care ți-e numele de familie?
Badem.
Avem o surpriză.
Desigur că vom cânta cântecul cerut de Haldun Bey.
Vom auzi acest cântec de la faimosul vocalist și muzician,
născut și crescut în Çanakkale, Hüseyin Badem!
Hai, maestre! Ascultăm! Hüseyin Badem. Aplauze!
Mai întâi, aș vrea...
să-i mulțumesc Firuzanei Hanim pentru această oportunitate.
Se spune că frunzele nu ar cădea Dacă Dumnezeu așa ar vrea
Se spune că omul nu ar muri Dacă Dumnezeu așa-r dori
Se spune că frunzele nu ar cădea Dacă Dumnezeu așa ar vrea
Se spune că omul nu ar muri Dacă Dumnezeu așa-r dori
Ești Dumnezeu, pentru că m-ai omorât ?
Mi-ai făcut prietenii și familia Să râdă de mine
Ești Dumnezeu, pentru că m-ai omorât ?
Mi-ai făcut prietenii și familia Să râdă de mine
Ascultă-ți conștiința Ce-ți spune ea ?
Această inimă moare pentru tine
Ascultăți conștiința Ce-ți spune ea ?
Această inimă moare pentru tine
Noroc, Haldun Abi!
Scămoșel, vrei să mori degrabă? Cum ai putut să-l numești Haldun Abi?
- Atunci ce să spun? - Adică?
Nu ți-i un amic! Ne-ai băgat în belea!
Dacă aș vorbi cu el față în față, i-aș arăta respectul care trebuie.
Dar pe scenă, așa ceva se poate. Ce e greșit?
Ah, prostule! Prostul naibii!
- Firuz! - Bună seara.
- E de la Haldun Bey.
- Mulțumesc. - După dvs.
E pentru tine.
Pentru mine?
„De la un Samatyan pentru Çanakkalean. Să o duci bine, prietene.”
Mi-a trimis bani.
Acum, ar trebui să-i împart cu trupa, da?
Da.
Uite, puteam să iau un taxi.
Ramiz trăiește cu o stradă mai sus de mine.
Am spus că te vom duce! Doamne!
Câștigi câțiva bani și nu te poți calma!
- E din cauza circulației sangvine. - Ce?
Te mănâncă fundul câteodată...
- ...sau mâna, sau altceva? - Și?
E din cauza capilarelor.
Când sângele este pompat brusc în vene, te mănâncă.
Aha!
Păsările fac așa, da? Când își ciupesc aripile.
- Tot e de la capilare? - Nu, e pentru că au nevoie.
Ți-ai ieșit din minți, scămoșel. Serios! Iubesc nebunii!
Aceasta a fost bună!
Ce e, Hüseyin?
Nu răspunde. Voi duceți-vă, iar eu voi găsi un hotel.
Apasă soneria!
Nu sunt scrise nume. Nu pot să trezesc oamenii la ora asta.
Păi nu trăia la penultimul etaj?
Fiecare etaj are două apartamente. Nu știu care e al lui.
E ca ruleta rusească.
- Campionule, nu știi pe nimeni din bloc? - Nu.
- Bine. Atunci intră în mașină. - Unde ne ducem?
La mine!
- Să vă ia naiba! - Încă ești acolo? Intră, băiete!
- Pot să vin? - Haide! Pentru Dumnezeu! Chiar acum!
OK, Metin. Ne vedem. Pa!
Îmbracă-le, băiete. Sper să-ți vină.
- Firuzan, mulțumesc. - Bine, noapte bună.
- Firuzan Abla! - Ce?
De ce sunt jucării și păpuși peste tot?
Nu știu. Le-am colectat de când eram mică. Uită-te la ea!
- Ce e? Te sperie? - Nu. Sunt doar uimit.
Știi că unii oameni se tem de păpușile din cârpă?
Ei cred că ele pot învia noaptea.
Le asociază cu vrăjitoriile, știi?
- Da. - Nu te speria!
Ai! Ce naiba faci?
Ești un matur și uite cât de speriat ești.
Bine, noapte bună.
Ascultă. Știi poveștile cu soldățeii de tinichea, da?
Kenan Dogulu cântă așa?
Doamne, băiete! Du-te la culcare. Hai!
Hüseyin! Trezește-te!
Doamne! Ce se întâmplă?
- Hüseyin, Fatih a venit. - Cine-i Fatih?
Nu acum. Ascunde-te undeva.
Strigă ca un nebun!
Unde să mă ascund?
Ce naiba mai vrei?
- Ieși din casa mea! E... - De ce nu mă lași să intru?
Nu poți intra acum să mă faci de râs în fața vecinilor!
La o parte!
Vecinii vor suna iarăși poliția!
- Fatih! - Unde e cretinul?
Care cretin? Care?
- Aduci bărbați acasă? - Să te ia naiba!
Nu aduc pe nimeni acasă! Să te ia naiba!
Vino aici, am spus!
Unde naiba ești?
Nu e nimeni aici!
O, Doamne!
Cine naiba ești tu?
Și poartă hainele mele!
Le voi dezbrăca.
Drăcie! Te voi strangula!
Încetează! Fatih! Îl vei omorî! Fatih!
Nu! Îl vei omorî!
Nu știi cine sunt eu? Idiotule!
Nu va muri, nu?
Nu, nu pățește nimic.
Metin poate veni să-l ia de aici.
Dacă nu, putem să-l scoatem la intrare.
Își va reveni la aer proaspăt.
Bine. Să o facem.
Fir-ar să fie de urs sau ce mai este. Scuze.
Oricum, slavă cerului că s-a terminat. Putea fi și mai rău.
Ramiz Abi, tipul mă strangula.
Uite. Gâtul mi-i vânăt.
Bine, Hüseyin, taci!
Mi se opresc în gât aceste chifle.
Mă mustră conștiința. E doar vina mea.
Cum poate fi vina ta?
Eu mă duc până la bancă.
Vom fi parteneri de data asta dacă câștigi.
Te iubește mult.
Ce?
Bărbatul tău.
Dacă a încercat să mă gâtuie, te iubește mult.
Precis. De asta și-a bătut joc de vocalistul meu?
Asta e grav. E complet greșit ce a făcut.
Hüseyin, termină, bine?
Încă îți cauți tatăl?
Da.
Dacă am apărea la televizor, l-am găsi într-o zi.
La televizor?
Nu. Aș arăta ca un prost.
Să stau acolo ca Pinochio?
Cum să mă întorc în Çanakkale?
Ce zici de un anunț în ziar?
E cam scump.
Poate mai târziu.
Mai întâi să verific adresele care le-am găsit azi pe internet.
Bine. Vin cu tine.
Nu ești obligată.
Ești nebun?
Mă simt vinovată. Lasă-mă să te ajut.
Mersi.
Asta e una din adresele de pe internet.
Brânza Seker. Ali Riza Seker.
Hei, uite!
Arată ca mine!
Nu crezi că e fratele tău? Eu aș spune că ți-ai găsit tatăl în sfârșit.
- O, Doamne! - Hai, vino.
Stai! Nu sunt pregătit.
Ce-mi trebuie un frate acum?
Termină! Hai, vino.
- Da? - Selam aleykum!
Aleykum selam.
Ce ați vrut?
- Ai cașcaval Ezine? - De cea mai bună calitate!
- Îți place? - Îl ador. Încearcă, frate.
Frate?
E bun.
Cât doriți?
Un kilogram. Hai, întreabă!
Prietene… vrem să te întrebăm ceva.
Îl căutăm pe Ali Riza Seker.
- Aha. Tata e plecat la moschee. - Tata?
Da, tata. Eu sunt Fuat Seker. Ce e?
Tatăl tău cântă la saxofon?
- Ce? - Tatăl tău... cântă la saxofon?
Sex? Ce vorbești?
Ce? Întreb dacă cântă la saxofon!
Hei, văd că vrei probleme!
Bine, prietene. Uite, ai înțeles greșit.
Căutăm pe cineva cu numele Ali Riza Seker.
El e muzician. Cântă la saxofon.
Arată-i poza, hai!
El e cel din mijloc.
Nu e tatăl meu. Suntem fermieri. Tata e tot un hajji. El e cel de acolo.
Să mă enervați la ora asta!
Ce te enervează, săritule?
E vina ta. Tu arăți ca mine. Nu semeni deloc cu taică-tău.
E vina ta. Și brânza ta e rea! Nu o cumpărăm!
Brânza de capră a bunicii mele e mult mai bună.
Bine, să plecăm.
E o parte din tine care creează probleme.
Ce am făcut acum?
Cum ai putut să-l întrebi așa: „Tatăl tău cântă la saxofon?”
A înțeles greșit. Ce pot să fac?
Doamne!
Tatăl meu a cântat la saxofon. Cum altfel s-o spun?
Oricum, sunt dezamăgit. Am crezut că-l voi găsi. Nu mă simt bine.
Hai, să mergem. Vom pune un anunț în ziar.
După asta, du-te acasă și așteaptă vești.
Vreau să verific ultima adresă.
Of! Hüseyin!
Bine. Nu fă așa fețe. Bine. Ne vom duce.
Hei, poți veni? Hai să luăm nota.
Nu, te rog. E în regulă.
Sunt țicniți.
Un sandviș și două ceaiuri costă atâta?
Aș putea lua o capră cu așa bani în Geyikli!
Așa-i Istanbulul.
Aici poți omorî un om cu încă 500 de lire.
- Plătește. - Hei!
Aici e. Uite, Seker Emlak.
Vom pune un anunț în ziar dacă nu-l găsești, bine?
- Bine. - Bine, hai.
Uite, Ali Riza Seker, oare nu ți-am spus că vom cumpăra acel pământ?
Jur, dle! Nu l-am vândut. Nu am legătură cu el!
Taci! Încerci să mă amăgești, ratatule?
Jur, dle, nu l-am vândut! Îți vom găsi pământ în alt loc.
Altă bucată de pământ, da? Iată pământul tău!
Noi căutăm...
un loc de închiriat fără scări.
Am auzit că putem găsi aici.
Noi nu vedem. Am ajuns la agentul imobiliar?
Da. Noi nu putem vedea. Avem probleme.
Ne trebuie un apartament cu grădină. Am auzit că aveți aici. Avem un câine.
Oamenii mereu se plâng. Aveți un apartament cu grădină?
Nu. Proprietarul nu-i. Veniți mai târziu.
Când am putea veni? La ce oră?
Uite, noi ne ridicăm greu aici pe scări.
Bine, nu insista, frate. Revenim mai târziu.
Dar când?
Ne vom descurca. O zi bună!
Hai. Unde era ușa?
Aici. Hai.
De ce te uiți în urmă?
- Hei, ei ne văd pe noi! - O, Doamne!
- Dle, unde mergi? - La autogară.
- Ce? - E o situație fără soluție.
Mă întorc în Geyikli.
Măgarul naibii!
M-ai băgat în rahat numai ce! Unde crezi că te duci?
Ce faceți, nebunilor?
E vina ta! Ai spus că vrei să vii! Eu nu ți-am cerut-o! Tu ai vrut!
Taci, ratatule!
Încetează!
Ce faci? Termină!
- Nu-ți băga nasul! Te deranjează? - Da!
Eu credeam că nu-l vom putea găsi. Iată, l-am găsit.
Nu, acela nu e tata. E prea tânăr.
Doamne, dă-mi răbdare!
Nu începeți iar că vă scot afară!
Taci odată!
Taci tu, țicnito!
Pe cine numești țicnită?
- Dle, încetează! Dle! - Pe cine numești țicnită?
La naiba!
Hai, ieși.
Vino aici.
Dumnezeu! Mașina!
Mașina e distrusă.
- Mai bine mașina decât... - Taci! Nebunii naibii!
Din tot Istanbulul, de ce eu?
- Ești bine, prietene? - Gâtul nu e bine.
Eu mă pricep la gâturi.
- Ce faci? - Așteaptă.
- Doare? - Da!
- Hm. Stai. Dar acum? - Da!
- Dar acum? - Da!
OK. Relaxează-te.
- Acum cum e? - Mai bine.
E bine. S-a mutat un disc. L-am pus la loc.
Tu tot te-ai rănit?
Îmi pare că mi-am pierdut un dinte. Uite, e rupt.
Nu, degetul e rupt.
- Degetul e bine. Dintele - nu. - Uite, e rupt.
- Ce ai făcut? - S-a rupt a doua încheietură.
Și capul tău sângerează.
Gâtul meu e mai bine, dar acum nu-mi mai pot simți mâinile.
Știi numărul Urgenței din Istanbul?
Dumnezeule!
Doamne!
Nu e nimic grav. E doar o luxație de la impact.
- Mie mi s-a părut că discul s-a mutat. - Vrei să taci odată?
Însănătoșire grabnică.
Mulțumesc.
Scuze, prietene. Ți-am creat necazuri. Doar uită-te în ce stare ești.
Stai, am niște bani cu mine. Dar nu știu cât.
Aha! Ia banii aceștia. Încearcă să te descurci cu ei.
Aici îmi voi scrie numărul pentru tine.
Pot împrumuta un pix, asistentă?
Mersi. Uite, îl scriu aici. Bine?
Managerul meu se va ocupa de mașina ta.
L-am sunat, dar nu a răspuns. Ține, prietene.
Mulțumesc.
Ce-a fost a fost.
Ia un relaxant de mușchi. Dar nu-l lua cu alcool.
Te rog, ține-l departe de mine.
Asta-i tot ce cer.
Te-ai ales basma curată! Gândește-te la vopsitor!
El nu a ajuns la spital. El a rămas blocat la lucru.
De ajuns! Bine, Hüseyin. Să mergem și noi.
- Tâmpitul! - Hai, să mergem!
I-ai dat prea mulți bani. Prea mulți.
Uite, mașina-i era distrusă. Haide!
- Ramiz Bey? - Da.
- Ai asigurare, băiete? - Nu, nicio șansă.
Nu ți-o fac dacă ai peste 120 kg.
- Scuzați! Mă puteți ajuta? - Da.
Patul din cameră e stricat.
Am anunțat deja de 50 de ori azi.
Ce cameră era, dnă?
- 106. Ali Riza Seker. - Ali Riza Seker. Voi verifica chiar acum.
Bine. Vom schimba patul imediat. Îmi pare rău. Va fi externat mâine oricum.
Da. Mulțumesc.
Ai auzit? A spus Ali Riza Seker!
A treia oară e cu noroc!
Dacă dăm de belea acum, oricum suntem în spital. Haide!
Ramiz Abi, așteaptă. Lasă-mă acum!
Băiatul tău nu răspunde.
Seamănă cu el.
Da.
Bună ziua.
- Însănătoșire grabnică. - Mulțumesc, fiule.
- Însănătoșire grabnică. - Mulțumesc. Apreciez asta.
Scuzați. Mă numesc Hüseyin. Iar aceasta e prietena mea, Firuzan Hanim.
Căutăm pe cineva numit Ali Riza Seker.
- Dumneavoastră sunteți acela? - Da.
Da.
Scuzați că v-am deranjat.
Sunteți cumva cel din poză?
E așa veche! Unde ai găsit-o?
Ești fiul lui Fethi? Fethi toboșarul?
Nu.
Dvs. ați scris aceste scrisori?
Au rămas de la mama.
Ești fiul lui Ayse?
Da.
Ai spus „rămas”. A pățit ceva Ayse? Nu a murit, nu?
Mă tem că da.
Îmi pare rău să aud asta, fiule. Așa e viața.
Deci ești fiul lui Ayse, nu-i așa?
Sunt și fiul tău.
Ce?
Sunt și fiul tău.
Ești fiul meu?
Da.
Mama era însărcinată cu mine când te-a lăsat.
A ascuns asta de tine.
Buneii mei știau, dar ei tot au ascuns asta.
Am găsit aceste scrisori în dulap. Apoi am venit până aici.
Mama nu s-a mai măritat.
Mi s-a spus mereu că tata a murit înainte de a mă naște.
Ești bine?
Are un atac. Dă-i niște apă!
Ești bine?
Sunt bine, fiule. Sunt bine.
Nu ai căutat-o niciodată pe mama?
Ești nebun?
Când am întâlnit-o pe mama ta, aveam o logodnică în Istanbul.
Eram în Lapseki să cântăm.
Într-o noapte, am văzut-o pe mama ta de pe scenă. Am fost captivat pe loc.
Am uitat îndată de logodnă. Mă îndrăgostisem.
Proprietara sălii în care cântam...
a trimis mamei tale mesajul că am o logodnică în Istanbul.
Ea nu mi-a dat nicio șansă să-i explic.
Eu presupun că au fost și bârfe. Ea niciodată nu m-a iertat. Eu o înțeleg.
Am scris scrisorile.
Am pus alți oameni să intervină.
Dar fără folos. Mi-am anulat și logodna, dar ea nu voia să mă asculte.
După un timp, scrisorile au început să se întoarcă.
Și am pierdut orice urmă de ea.
Trei ani mai târziu...
un prieten muzician mi-a spus că a văzut-o în Ezine.
M-am dus și mi-am văzut iubita în piață.
Ducea cu ea un copil mic. Mi-am imaginat că e măritată.
Copilul era gras desigur. Eram eu.
Și eu nu m-am căsătorit niciodată.
Cine era femeia atunci?
Ea? Sükran Hanim.
Vecina. Mă caută doar când îi e greu.
Hüseyin, ai fața mamei tale. Și constituția mea.
Eu tot cânt. Cânt la clarinet.
Minunat.
Pot să te numesc tată?
Sigur că poți, fiule!
Of! Doamne!
Tată… dacă nu era Firuzan Hanim, nu te-aș fi găsit niciodată.
Nu, te rog.
Totul e predestinat, fiule.
Nici eu n-am avut familie până acum.
Mulțumesc Domnului. Cum a murit Ayse?
Un accident.
Accident rutier?
Nu. A strivit-o un catâr.
I-a intrat un spin în copită. Ea încerca să i-l scoată.
Animalul a atacat-o brusc.
Am văzut-o cum a zburat.
Doamne ferește.
E Ramiz Abi. Te rog să mă scuzi. Revin imediat.
Viața e imprevizibilă, nu-i așa?
- Ar trebui să fim mereu recunoscători. - E ca și cum soarele a fi ieșit
într-o zi tristă de iarnă.
Mă duc să văd ce face. Revenim de îndată.
Bine.
Ce se întâmplă?
Ne-au căutat. L-au capturat pe Ramiz Abi.
Au spus că îl vor omorî dacă nu venim.
Dacă ne ducem, murim și noi!
Le-am spus că voi veni singur, dar ei vor să vii și tu.
- Știi unde e podul Cornul de Aur? - Da.
Trebuie să fim sub el într-o oră.
Au spus că îi taie gâtul dacă anunțăm poliția.
Ce să facem?
Stai să mă gândesc. Să-l sunăm pe Metin.
Metin ne va salva?
Ai o idee mai bună?
Poate va aduce pe cineva. De unde să știu?
Bine zici. Măcar să nu ne ducem ca oaia la tăiat.
O clipă.
Unde ești, Metin?
Abia ai ajuns, fiule. Unde pleci?
E important, tată. Un prieten are necazuri. Are nevoie de mine.
- E telefonul tău? - Da.
Mi-am înscris numărul.
OK? Sună-mă în caz de ceva. Vei fi externat mâine, da?
- Da. - Voi fi aici cu siguranță.
- OK. - Bine. Ai grijă.
La naiba! De ce nu răspunde?
Dau doar de robot.
Lasă-i un mesaj. Mai avem 20 de minute.
Ramiz Abi, acesta-i var nestins.
Ne va dizolva chiar și oasele. E ca o groapă comună!
Hüseyin, ne vor omorî! Hüseyin!
Bine, băieți. E de ajuns. Dați-vă la o parte.
Dle, jur că nu vom spune nimănui!
De ce-ți trebuie să ne omori?
Ah, Hüseyin!
Te rog, nu ne omorî!
Eu v-am pus să vă duceți la agentul imobiliar?
Nu am vrut să mergem acolo. A fost destinul, jur!
Eu îl căutam pe tata. Nu am vrut să fim acolo.
Iar eu îl ajutam.
Te rog, nu ne omorî! Nu vom spune nimănui, promitem!
Să începem.
Ramiz Abi, îmi pare rău.
Firuzan Abla, mă simt foarte rău. Îmi pare rău.
Roagă-te pentru mine, bunico!
Oprește-te!
Ce se-ntâmplă?
Fatih!
Fatih al tău e aici!
Fatih al tău e aici, împotriva la cinci! Cinci!
Hai, Hüseyin! Fugi! Hai!
Hai să-l luăm pe Fatih!
El știe ce face. Va fi bine. Fugi!
Ramiz Abi, l-am găsit pe tata.
La naiba cu taică-tău! Mișcă-te!
Mișcați-vă!
- Predați-vă! - Fatih, ești bine?
- Bună dimineața, tată! - Bună dimineața.
Unde ai fost, fiule? Te-am sunat toată noaptea. Nu ai răspuns.
Nu întreba. Telefonul a fost luat. Aproape că ne-au fost luate și viețile!
Ce s-a întâmplat?
Am fost la poliție toată noaptea. Slavă cerului că suntem aici acum.
Ai buletinul cu tine? Te voi duce undeva.
Unde?
Într-un loc unde mereu e vară, tată.
La Geyikli, satul meu. Hai.
- Nu merg, fiule. - Unde nu mergi?
Cum să mă uit la buneii tăi în ochi? Stai aici cu mine.
Nu, tată! Ei nu sunt așa.
Vino cu mine. Va fi bine și pentru sănătatea ta.
Oamenii trăiesc mult acolo. Vârsta medie e de 65 de ani.
Eu am 63.
Asta-i în medie. Și Domnul a ajutat la asta.
Hai, băieți! Să nu pierdem timpul!
Trenul pleacă! Mișcați!
Hai.
Ce bine! Ne întoarcem.
Hei, eu de ce vin?
Păi, tu poți merge la mare.
Ia-ți o vacanță. Acum e sezonul macroului!
- Bună sincronizare! - Da!
Și eu mă voi duce la mama. Voi stau un timp la ea!
O, Doamne! Stai!
Ce e, fiule?
Ce e de data asta?
Am uitat un inel pus la păstrare, pentru Müjgan. Hai să ne întoarcem.
Iată. Ia-l pe acesta. Dă-i-l fetei pe acesta. Ia-l.
Nu ne întoarcem după cât am mers!
Ești un om foarte bun. Ți-o spun sincer.
Și e de aur! Trebuie să ceri mâna fetei!
Ce?
Trebuie să ceri mâna fetei. Trebuie să mă ajuți acum.
Doamne ferește!
Subtitrarea: Călin Cauș