INSIDIOUS (2011)
Mama?
- Ei, mielasis, ką tu ten darai ? Ateik. - Man nepatinka mano kambarys.
Viskas gerai, laikui bėgant priprasi. Aš irgi negaliu užmigti.
- Ką čia žiūri? - Senas nuotraukas, nori pažiūrėti?
- Ar žinai, kas ji? - Ne.
- Čia aš. - Ji nepanaši į tave.
Žinau, bet čia aš, tavo mama.
- Kartą irgi buvau vaikas, nori tikėk, nori ne. - Dabar atrodai senesnė.
- Kaip manai, kiek man metų? - Labai daug.
Spėk.
Galbūt, bent jau 21.
Norėčiau, kad būtum teisus.
Parodyk man tėtčio nuotrauką, kai jis buvo mažas.
Labai norėčiau, bet manau, kad neturim nei vienos.
- Mes beviltiški laikyti nuotraukas. - Parodyk man nuotrauką, kada buvau mažas.
Tu ir esi mažas vaikas. Tu nuostabus.
Tu tikrai nevergdavai tiek daug, kiek tavo mažoji sesutė.
Bet ji pabudo, todėl einam. Eik papusryčiauk.
Pardavimų skyrius.
Man reikia dubenėlio, mama.
- Ne. - Štai.
- Jis per mažas. - Priversk pradėti.
Pasikalbėk su agentu.
Kiekvieną kartą noriu tave išrauti.
Vistiek ataugsi.
- Labas rytas. - Pasikalbėk su agentu. - Aš esu agentas.
- Jo, sveiki, tikrai norėčiau pasilikti senąjį skaičių. - Fosteri, išbarstysi ant žemės.
- Jau baigiau, - Turėsite dienos pabaigoje?
Gerai, ačiū.
- Fosteri, ar gali atsistoti nuo žemės? - Katės maistas.
Kas čia? Vaškas?
Neturim vaisių? Turim plastikinius vaisius?
Mielasis, jei nori pažiūrėti mano knygas, prašau, nepalik jų visų ant žemės.
Neliečiau tavo knygų.
- Iki, tėti. - Iki pasimatymo, drauguži.
- Nenuveši berniukų į mokyklą? - Šiandien negaliu.
- Pavežėsi juos? - Negaliu, turiu sutartą susitikimą.
- Kodėl man nepasakei. - Atleisk.
Ne, neverk, neverk. Iki pasimatymo. Ate.
- Sveiki. - Tėveli!
Ei, bičiuli.
- Oho, nuostabu. - Pasidalink su broliu.
- Einam su manim pažiūrėti televizoriaus. - Gerai... Tik pažiūrėkit, puiku.
- Taip, pasiekiau tikslą. - Pasiekei tikslą?
- Atrodo puikiai. - Dėkui.
Ar neikur nematei mano natų dėžės?
Nežinau. Žinau, kad supakavome.
Aš supakavau, žinau, bet niekur jos nerandu.
Manau, kad nešėjai galbūt padėjo ją į valgomąjį.
Ten nėra. Išpakavau visas dėžes, o ši dingo.
Nerandu jos.
Mes rasim.
Daltonai. Brangusis, kur tu?
Likit čia. Fosteri, lik čia su savo sese.
Daltonai?
- Kas nutiko? - Nukritai, nukritai nuo kopėčių?
- Kaip tu nukritai? Viskas gerai? - Kodėl lipai kopėčiomis?
Ar viskas gerai?
- Ką skauda? Ką skauda? - Koją.
Gali ją pajudinti? Gali pajudinti savo kojas?
Kas nutiko tavo galvai?
Brnagusis, tau negalima čia eiti.
Nebetyrinėk daugiau. Tai labai pavojinga. Gerai? Nuo šiol draudžiama įeiti.
- Atleiks. - Viskas gerai.
Gali atsistoti ant kojų?
Atsargiai. Einam čia.
Išgąsdinai mus, drauguži.
Truputį patyrinėjai?
NATOS.
Daugiau ten nebetyrinėk, gerai?
Galėtum būti super herojus, drauguži. bet tu nesi nenugalimas.
Turi būti atsargus, gerai?
Labanakt, brangusis.
Taigi, visas dėžes krauni į viršų?
Nereikia, Džošai.
Aš tik nenoriu jaustis bejėgis. Atleisk.
Eisiu patikrinti, ar durys užrakintos.
Priešingu atvėju, tai pavojinga. Gal jam reikėtų kokio augintinio?
Užsuksiu ryt į gyvūnėlių parduotuvę.
Atleisk, kad buvau prastos nuotaikos.
- Nepastebėjau. - Bandžiau...
šiandien nuveikti daug darbų, bet Kelė pabudo po pusvalandžio ir...
ji nebegalėjo užmigti.
Vis dar nieko gero nenuveikiau.
Aš tik... noriu pakeisti namą kitokiu.
Jaučiuosi prastai, kad niekas nesikeičia.
Pasikeis, pažadu.
Mums tik reikia laiko.
Ačiū, kad leidi man skirti lako muzikai.
Nagi, aš norėjau, kad skirtum.
Tu turi porą gerų dainų, turiu galvoje ne visas, bet manau...
keletas vis dar gali ką nors padaryti.
- Mėgstu visas tavo dainas. - Užsičiaupk, tu nežinai....
Kokia daina tavo mėgstamiausia?
Kur dainuoji apie mane.
- Jos visos apie tave. - Jo, apie tai, koks aš kietas.
- Jis kiečiausias vyrukas... - Ne, ne.
Pažadinsi Kelę. - Tiek daug raumenų.
Pažadinsi.
Fosteri, prašau valgyti savo kiaušinius, gerai?
Ar gali pažadinti Daltoną, Džošai?
Miegaliau, kelkis
Miegaliau, geraiu kelkis iš tos lovos, arba mama mus abu užmuš.
Daltonai, nagi, drauguži, turi pasiruošti mokyklai.
Daltonai.
Nėra jokio smegenų pažeidimo, mes jau apžiūrėjome.
Techniškai taip, jis komoje.
Jis nereaguoja į stimulą, kurį laiką jis nepabus...
bet nėra jokios smegenų traumos ar infekcijos. Visos skenografijos normalios.
Sakant sąžiningai, niekada nemačiau kąžką panašaus.
Bet jis negali girdėti? Pabusti? Turiu galvoje...
Kažkas turi būti.
Apgailėstauju.
Taigi, ką mums daryti? Pasilikti čia, ar...
Mes vadovausimės tolesniais tyrimais. Tai truks keletą dienų. Tikrai ne ilgiau.
Atleiskite, turiu pasišalinti, tuoj grįšiu.
Daktare Sercarzai, kiek laiko imsite tyrimą?
Gerai, taigi, ką aš padariau čia, tai įstačiau nasogastrinę maitinimo tūbelę.
Nusireguliuoju tinkamą vamzdelio ilgį, įstatysiu į nosį...
ir ausį, o tada į šitą.
Tada dažniausiai pažymiu keliomis lipniomis juostelėmis.
Ir tada man reikia patepti vamzdelio galiuką, kurį įdursiu apie keturis colius.
Tada bandau patepti ir vidų, štai taip. Turiu įsitikinti, kad vamzdelio galiukas išsilenkia arba truputį palinksta.
Truputį sulenkti.
Dažniausiai jį laikau su medicinine lipnia juostele.
Jei iškils kokių problemų ar nesusipratimų, paskambinkit...
Privalau ištrūkti. Aš noriu to.
Noriu dabar!
- Kas čia? - Apdovanojimas.
Bet čia šiandienos data. Gavai jį šiandien?
Mielasis, kodėl nepasakei mums?
Žinau, kad dabar sunku, bet...
viskas susitvarkys. Prižadu.
Leisk parodyti tėčiui. Nuostabu.
Man baisu, mama.
Dėl ko baisu?
Daltono. Ar galiu pakeisti kambarį?
Kodėl nori pasikeisti kambarį?
Man nepatika ta dežė.
Šiandien man nutiko keistas dalykas.
Koks?
Išgirdau garsą sklindintį iš Kelės kambario.
Išgirdau jį per kudikio stebejimo siustuvą. Balsai. Nubėgau į viršų apsidairyti, bet ten nieko nebuvo,
Galbūt tik trugdžiai, tie daiktai dažnai pagauna dar ką nors.
Ne, girdėjosi labai aiškiai. Šnibždėjant...
Mane be galo išgąsdino.
Grojau pianinu ir išgirdau per siustuvą. Pagarsinau garsą ir...
Kas čia buvo?
Lik čia.
Kas ten?
Alio?
O, Dieve! Džošai!
Kažkas Kelės kambaryje.
Ten. Mačiau kažką.
JIs stovėjo tiesiai ten.
- Čia nieko nėra - Mačiau kažką.
Veskis ją ir Fosterį į Daltono kambarį.
- Kas čia darosi? - Signalizacija tuoj išsijunks.
Ačiū.
Iki rytojaus.
Labas, mieloji, čia aš.
Danas pasakė man, kad turiu ee... Turiu pasilikti iki vėlumos. Turiu ištaisyti keletą testų.
Taigi, užtruksiu ilgai.
Neprivalai manęs laukti, gerai? Grįšiu namo kiek tik galėsiu anksčiau.
Tai ar jis padarė ee... bent kiek naujų testų?
Ne, nepadarė.
Bet skirsime tam laiko.
Mačiau kominės būklės pacientų su daug ilgesniu neveiklumo tarpu, pradeda skleisti garsus.
Jis ne komoje.
Nežinau kaip pavadinti.
Nežinau, ką su juo daryti.
Gal jie tiesiog pasidavė?
Lyg visata nori pamatyti kaip toli galiu nulenkti prieš nulūžtant.
Tada visata pasirenka kovą ne su tuo paukštuku.
Viskas gerai. Aš sutvarkysiu.
Dėkui.
Džošai, kur tu? Reikia kad tučtuojau grįžtum namo.
Prašau.
Jau pusę vienuolikos.
Tu grįždavai namo velai kiekvieną naktį.
Visus metus, kuriuos pradirbai mokykloje, kodėl nelauktai tu ten pasilieki taip ilgai?
Žinai, man irgi tas nepatinka. Visi tie testai.
Kokį dar turiu pasirinkimą? Turiu susimokėti Dalton'o sąskaitas.
Džošai, aš išsigandusi.
Aš taip pat išsigandęs, jis irgi mano sūnus.
Tu nesupranti. Aš išsigandusi dėl Daltono.
Aš išsigandusi to namo.
Su šia vieta kažkas ne taip. Aš ne fantazuoju, aš jaučiu.
Kaip kokia liga. Viskas, nuo tada, kai atsikraustėm, viskas tiesiog...
eina blogyn.
- Manai, kad mūsų namuose vaidenasi? - Nemanau taip, aš žinau tą.
Daiktai čia juda patys.
Einu į virtuvę naktį atsigerti ir jaučiu, kaip mane stebi.
Daugiau nebegaliu ten būti viena.
Man reikia tavęs.
Bet tavęs niekada čia nėra. Kur tu?
Sakiau, kad taisiau testus.
Ne tą turėjau galvoje. Tu čia be manęs šitokioje situacijoje.
Tu tiesiog to vengi.
Lyg visi įsitempę. Tai, arba automobilio baudos.
Liaukis taip šnekėjusi. Aš nevengiu šios visos situacijos, aš tiesiog siekiu savo.
Gerai, tada paaiškink šitai.
- Kas nutiko? - Ten kažkas yra.
Buvo ten, prisiekiu.
Jis ten, privalai manim patikėti.
Prašau, patikėk manim.. Prisiekiu, jis buvo ten.
Aš tikiu tavimi, tik nesuprantu, ką tu nori man padaryti?
Noriu išvažiuoti, prašau. Noriu išvažiuoti iš šio namo. Nebegaliu praleisti dar vienos nakties čia, prašau.
Prašau, padėk man.
Mes išvažiuosim.
Lora, tu neprivalai to daryti. Prisėsk.
Aš galiu išimti kelis daiktus, Džošui kartą padėjau visą naktį taip.
Žinau, bet jaučiuosi siaubingai.
Manau, kad ee... tai tu, kuri turėtum prisėsti ir pailsėti.
Negaliu patikėti, kad tu su Džošu vis dar išsaugojote nuotrauką.
O aš negaliu patikėti, kad mes viską darome tą patį per tą patį.
Kvaila.
Turbūt manai, kad aš išprotėjusi.
Niekas, nei aš, nei kitas, nežino kiek tu dabar kenti.
Kas bebūtų, tu turi susitvarkyti.
Ir neprivalai atsiprašinėti dėl bet ko.
Ačiū.
Turi tikėti. Pasitikėti.
Čia turbūt koks pokštas, tiesa? Vyrukas grįžta namo ir randa savo žmoną su kunigu?
Jis Leonas Martinas. Iš tiesų, tai jis mano labai senas draugas.
- Jis mano vyras, Džošas. - Kas čia vyksta?
Turėčiau jau eiti. Ačiū labai už arbatą.
Tas daiktas iš ten to namo...
Atsekė mus čia. Mačiau...
kažką šiandieną. Maniau, kad tai mažas berniukas.
Nusekiau iki Daltono kambario, bet ten buvo ne vaikas.
Buvo kažkas kito.
Ir ką? atsivedei kunigą, kad atsikratytum tos nesąmonės?
- Nežinojau, ką daugiau bedaryti, Džošai. - Nagi, Renata.
Kada paskutinį kartą buvai bažnyčioje?
Kas vyksta su Renata yra tikra.
Pati mačiau.
Atėjau šiandien, nes praėjusią naktį sapnavau šią vietą.
Buvau šitame name, bet buvo labai vėlu.
Aš bijojau.
Nuėjau į jūsų miegamąjį, bet jūs abu miegojot.
Žinojau, kad tada sapnavau, bet...
Jaučiau kažką pabundantį name.
Nuėjau į Daltono kambarį.
Ten kažkas buvo su juo.
Stovėjo kampe.
Paklausiau jo: Kas tu? Ir jis atsakė, kad lankytojas.
Paklausiau: Ko tu nori?
Pasakė, kad Daltono.
Aš vis dar girdžiu tą balsą.
- Kas? - Jis ten.
- Jis sveikas. - Prašau, padėk jam.
Žinau kai ką, kas galėtų padėti.
Jei tik sutiktumėte.
Aš Spekas, o jis Takeris.
Turbūt jūs Džošas?
Visai ne dvasiškas. Eliza jau pasakė jūsų vardą.
- O kur Eliza? - Ji sakė ateiti ir padaryti keletą parengiamųjų testų.
Padeda sugriebti keistus darbus.
- Kas čia? - Matuoklis. Aptinka magnetinį lauką...
ir elektromagnetinę aplinką.
Taip, kartais sena instaliacija gali paleisti į atmosferą...
ir sukelti haliucinacijų.
Tai daug svarbiau negu tas, bet koks skirtumas.
- Nėra nieko, dėl ko galite išeiti. - Jie tikrai išjungti.
Ką?
Žvaigždės greitumas, pirma serija.
Sunku rasti. Jūs laikėte jį dėžėje.
Ši priemonė matuoja pasikeitimus UV spinduliais.
Suprantate, šį prietaisą pats pagaminau.
- Įspūdinga. - Dėkui.
Ne taip jau sunku, jei žinai, ką darai.
Jo, iš esmės, modifikuotas žaislas.
Galbūt, man reikia pabūti vienam, kad susikaupčiau.
- Jis turi tikti... - Galim skambinti Elizai.
Staigiai.
Nebuvau įsitikinusi, kad skambutis veikia.
- Užeikite. - Ačiū.
- Ponia Reinė? - Ne, Reinė mano mama. Mane vadinkit Eliza.
- Aš Džošas. - Žinojau.
Paskutini kartą tave mačiau dar mažą.
Dar mažą?
Tavo motina ir aš buvome draugės ilgą laiką.
Ką gi, sveiki...
- Kaip sekasi? - Sveiki, ačiū, kad atvykote.
- Nėra už ką. - Gal norėtumėte ko nors?
O, ne, labai ačiū.
Atlikome matavimus ir matematinius skaičiavimus viso namo. Visa instaliacija, žadintuvai...
radijas, skrudintuvai, televizorius...
- Saugiklių dėžė. Nieko - O pirmieji namai?
Takeris dar neatliko dozimetrinės kontrolės. Žinot ką? Net nepradėjo, stengsiuosi būti naudingas. Pasirūpinsiu....
Aš irgi, nes, kas paruoš prietaisus?
Tiksliai, negalėčiau be tavęs, bet man reikia...
Puiku, džentelmenai.
Nemanau, kad čia yra blogos instaliacijos problema.
Galiu apsižvalgyti po namą?
- Žinoma. - Ačiū.
- Jūsų kitas vaikas su Lora, tiesa? - Taip.
- Stivenai, ar turi savo užrašų knygelę? - Taip, turiu.
Gerai, nes mums jos prireiks.
- Kam jums jos? - Ji sako man, ką mato...
o aš nupiešiu. Svarbiausias jos proceso dalis.
- Tai yra.... - Nesvarbu.
Nejunk šviesos.
Ei, Daltonai.
Tu labai gražus berniukas.
Tavo tėveliai čia, taigi, nesijaudink.
Lėčiau.
Kas ten?
Ką...
Nesu įsitikinusi, ar esate pasiruošę tai išgirsti.
Bet, deja aš negaliu švaistyti laiko, net jei jūs to norite.
Noriu, kad žinotumėte, kad aš tuo tikiu.
Galbūt tai paneigs ankstesnes medicinines prognozes, bet...
Pasikvietėte mane ir aš priimu tai, kaip sutikimą savo nuskaitymui.
Tęskite.
Jūsų sūnus nėra komoje. Nukritimas nuo kopėčių neturi nieko bendro su tuo.
Jo fizinis kūnas čia...
bet jo dvasinio kūno nėra.
Šių neramumų priežastimi, jie atsekė jus į jūsų naująjį namą...
Nes čia ne namas, kuriame vaidenasi...
Tai jūsų sūnus.
Nesuprantu.
Ar esatę girdėję apie žvaigždinę projekciją?
Taip, kažkas su bekūnišku patyrimu?
Na, aš juos vadinu keliautojais.
Matote, tie žmonės, kurie turi gebėjimą atitrūkti nuo fiziško kūno...
ir keliauti į įvairias vietas žvaigždine forma.
O Daltonas, jis labai patyręs žvaigždinės projektorius.
Jis taip darė miegodamas ilgą laiką.
Nuo tada, kai buvo labai jaunas.
Jis nebijo, nes mano, kad sapnuoja.
Ta didelė drąsa jį privertė nukeliauti per toli.
- Taigi, jis pasiklydo. - Pasiklydo?
Kur pasiklydo?
Vietoje, kurią vadinu "Tolimiau".
Ką tai reiškia?
Tolimiau, tai pasaulis toli anapus mūsų pačių.
Ji aplink mus, vieta be laiko, kaip jau žinome.
Tamsi karalystė pripildyta kenčiančių mirusių sielų.
Ta vieta netinka gyviesiems.
Štai kur Daltonas.
O bėda ta, kad su žvaigždiniu kūnu dingęs, jis palieka mums fizinį tuščią kūną.
Tamsioji esybė tą žino, nes jie gali užuosti tai.
Štai, kodėl jie renkasi aplinkui.
Ar tie dalykai, kuriuos mačiau?
Jie visi bando patekti į jo fizinį kūną, nes jie...
trokšta gyvenimo. Tai jų galimybė gyventi dar kartą.
Bet yra ir kitokios esybės, labiau piktavališkos.
Ir turi labiau klastingą darbotvarkę.
Ir tada, yra tai:
Demonas, kuris reikalauja Daltono kūno dėl vienos priežasties.
Priversti kentėti kitus.
Jis toks beviltiškas valdyti Daltona, jis arčiausiai iš visų esybių, norinčių įsibrauti į jį.
Kaip tai arčiausiai?
Nes tos esybės negali tiesiog vaikščioti į gyvenančius kūnus.
Pereiti iš jų karalystės užima daug laiko ir energijos.
Ilgiau, negu Daltono žvaigždinis kūnas...
saugojo savo fizinį kūną.
Lengviau valdyti jį.
Ar yra kas nors, kas sugrąžintų Daltoną?
Galėčiau kai ką išbandyti.
Truputį neortodoksalu...
bet man reikės jūsų visiško pasitikėjimo.
- Ne, atleiskite. Jau nuėjom per toli. - Prašau, Džošai.
- Sakei, kad suteiksi jai galimybę. - Aš ir daviau jai galimybę, mieloji.
Bet negaliu pakęsti, kai kažkas ateina į mūsų namus ir pasakoja priežastį, kad mūsų sunus ne komoje...
nes jo siela nuskrido kažkur į kitą dimenciją.
Atvedėm ją čia tokį kelią, o tu net neatsižvelgi ką ji sako?
Pasielgiau taip, nes norėjau įsitikinti, kad tau palengvėtų. Ir jei tai suveiks, puiku.
Prisiklausiau pakankamai. Mačiau piešinius...
- Bet įvelti Daltoną į visą tai? Ne. - Kodėl Daltonas vis dar komoje? Kodėl daktarai negali mums pasakyti, kas jam negerai
Kodėl proto balsas paverčia blogu vyruku?
- Ar nematai, Renata? Tu nori tikėti. - Tu netiki manimi.
Aš pakeičiau namus dėl tavęs, ką reiškia, kad tavimi netikiu?
Aš tavo pusėje.
Bet tai.... Tai pavojinga ir išnaudotojiška.
Jūs, vyručiai, ateinate į namus pas rimtai sergantį vaiką ir padarote silpną ryšį...
tarp jo ir paveikslėlių, kuriuos mato mano žmona ir ką...
Suplėšo tavo galios vertę. Labai jums ačiū, čia bus 600$, prašom.
- Ačiū. - Ne, aš tikrai suprantu.
Ačiū už jūsų svetingumą. Sėkmės.
Atleiskite už jūsų gaišinimą.
Kur tu, drauguži?
Ar išėjai kur nors?
Ne.
Tu esi čia.
Ar girdi?
Žinau, kad girdi, bet turi man įrodyti, gerai?
Tu turi įrodyti, kad girdi mane.
Praėjusią naktį mačiau save miegantį
Prieš man išskrendant
Gerai.
Kas svarbiausia, tai kad suvokiate, kad du bandymai nėra vienodi.
Būsiu visiškai sąžininga sakydama jums rezultatus. Jei neatsiras jokio bendravimo, aš jums pasakysiu.
Šios dvi kameras yra pakeistos, kad reaguotų į visus atmosferos pakitimus...
tiek elektrinius tiek šiluminius.
Neišsigąskite, jei jie puls.
Pamatysite daugybę klaidingų dalykų, dalykų, kurių jūs nesuprasite.
Bet neklausinėkite ir nekalbėkite, jokiu būdu.
Noriu, kad žinotumėte, kad ir ką pasakysiu bus labai tyliai, kad nieko net nesuprasite.
Styvenas viską užrašys. Viską atkartos dėl jūsų.
Prašau išjungti šviesą.
Mes kviečiamės tave, Daltonai.
Pasakyk, kad esi saugus. Pasakyk, kur esi.
Daltonai, ar girdi mus?
Atsakyk.
- Kas ten? - Motina, tėvas, Fosteris ir Kelė.
Daltonai, čia tavo tėveliai.
Mes ieškojome tavęs.
Kur tu?
Nieko nematau...
Nematau šičia.
Daltonai, tau nereikia matyti.
Sek mano balsą.
Sek mano balsą, Daltonai.
Daltonai, kodėl tu ne... Kodėl tu daugiau nebekalbi?
Jei jie girdi mane, jie mane sužeis.
Kas tave sužeis, Daltonai?
Vyras...
su ugnimi...
...jo veide.
Daltonai, ar randi kelią ištrūktį?
Nėra jokio kelio.
Sek mano balsą, Daltonai
Sek mano balsą.
Būk tyliai. Jie išgirs tave.
Jie neišgirs manęs, Daltonai. Sek mano balsą.
Sek mano balsą.
Jie sužeis tave.
O, Dieve, mamyte ir tėveli.
Padėkite.
Kalė.
Palik jį ramybėje!
Išeik iš jo kūno.
Takeri, įjunk šviesą. Išeik iš jo kūno, dabar!
Sūnau.
Jis gyvas.
Trys kameros.
Ir nieko.
Bet radome kažką šiame įraše. Pažvelk.
Pažvelk.
Matei?
Užfiksavau šitą kadrą.
...štai šitą...
Dieve mano.
- Kas ten? - Aš atidarysiu.
Mama, ką tu čia darai?
Paprašiau tavo motinos ateiti. Paskambinau jai iš karto po seanso.
- Bet kodėl? - Turim apie kai ką pasikalbėti.
Lora, prisėsk.
Nagi, pasakyk jam.
Ką pasakyti, mama?
Priežastis, kad žinojau, jog reikia paskambinti Elizai šioje situacijoje...
Priežastis, kad ją taip gerai pažįstu...
nes aš irgi kartą jai skambinau prieš daug metų.
Kad padėtų tau.
Mama, apie ką tu čia šneki?
Čia ne šeip atsitikimas, kad jūsų sūnus yra apdovanotas talentu keliauti.
- Šis jo gebėjimas buvo paveldėtas... - Iš jo tėvo.
Manęs?
Ne, aš taip negaliu.
Kai tau buvo kažkur aštuoneri, tu iškęsdavai nakties siaubus.
Baimės priepuolius.
Tu bijojai senos moters, kaip tu sakei, aplankydavo tave naktimis.
Aš nesiklausydavau tavo pasakojimų. Sakiau tau, kad subręstum.
Ir tada, aš pati ją pamačiau.
Iš pradžių maniau, kad sugedo fotoparatas.
Pamačiau ją dar kartą.
Kiekvienoje nuotraukoje ji vis arčiau...
ir arčiau...
ir arčiau tavęs.
Galiausiai aš taip išsigandau ir suradau Elizą.
Ar bent kiek ją prisimeni, mielasis? Ar prisimeni?
Ne, neprisimenu.
Atminties praradimas ir prarastas gebėjimas žvaigždinei projekcijai...
buvo vienintelis būdas sulaikyti ją, kad nesibrautų į tave.
Bet tavo atminties gilumoje...
tu vis dar bijai nusifotografuoti, argi ne?
Iki šiol visas tas nuotraukas slėpiau nuo tavęs.
Patariau Lorai jas paslėpti.
Nebefotografuoti tavęs. Leisti tau užsimiršti.
- Kas ji? - Parazitas.
Ji susidraugavo su tavo žvaigždiniu kūnu...
O tada, išsiuntė tave į "Toliau" taip, kaip Daltonas buvo išsiųstas.
Aš labai atsiprašau, Džošai.
Nenoriu, kad tu viską dabar prisimintum. Padariau tai tavo sūnaus labui.
Tavo sūnus kažkur ten.
O tu esi vienintelis, kuris gali jį parvesti.
Ir ką mes matėme šiąnakt, pasakyčiau, kad jis nebeturi daug laiko, kad lauktų tavęs.
Tu visada su manimi kalbėjaisi. Tau pavyks.
- Myliu tave. - Myliu tave.
Prašau, sugrįžk.
Prisimink dėl ko keliauji.
Ir palik vieną koją šiame pasaulyje. Neskirk dėmesio sau.
Jei jie supras, kad tu nesi vienas iš jų...
Jie ateis tavo fizinio kūno į šį pasaulį.
- Ar pasiruošei? - Taip.
Net nežinau, kam esu pasiruošęs.
Užmerk akis, Džošai. Įkvėpk ir atsipalaiduok.
Su kiekvienu įkvėpimu leisk atitrūkti nuo šios realybės.
Tiesiog klausykis metronomo tiksėjimo.
Susikoncentruok į savo mintis.
Visata yra apleista.
Ji apleista, nes neturi ribų, yra begalinė.
Patikimas vyras nesistengia dėl savęs...
pasilieka "Toliau" sau priešakį.
Neveiksminga. Net nesuprantų, ką čia darau.
Tu jau išėjei.
Tegu mano balsas būna tavo kelrodžiu.
Išlik ramus, tu eini į "Toliau".
Jis jau įėjo.
Palauk.
Ieškau savo sūnaus Daltono.
Daltonai.
Kur mano sūnus?
Pasakyk, kur mano sūnus. Prašau.
Kas jam darosi?
Padėk jam, Eliza, prašau.
Tu stipresnis už juos, Džošai.
Tu turi stipresnių galių. Tu esi gyvas.
Pasitrauk nuo manęs.
- Daltonai. - Tėveli?
Tėveli.
Viskas gerai.
Tėti, aš surakintas.
Išlaisvinkim tave, bičiuli.
Tėvelis čia.
Kas?
Pažvelk į mane, viskas čia yra netikra, aišku? Netikra. Žiūrėk man į akis.
Čia viskas netikra. Turime grįžti namo.
Jis žiūri.
Lik su manimi.
Tėveli.
Jį atpažino.
Paimk žibintą.
Jis rado savo sūnų.
- Žinau tą. - Na, tada pažadink jį, del Dievo meilės.
Negaliu. Jis turi pats rasti mus.
Prašau, Eliza, daryk ką nors.
- Privalai jį pakviesti. - Džošai, sek mano balsą.
Sek mano balsą, mielasis.
Grįžk pas mus. Sek mano balsą, Džošai.
Tėveli, paklausyk, manau, kad čia mamytė.
Džošai, grįžk pas mane. Sek mano balsą.
Džošai, sek mano balsą.
Sek mano balsą.
Ten yra kažkas. Ten, Eliza?
- Styvenai, Lora, eikite patikrinti Daltoną. - Ką?
Eikit patikrinti Daltoną... Eikit patikrinti Daltoną, tučtuojau.
Jie įsibrovė į mūsų pasaulį.
Šviesk ant Džošo.
Nagi.
Apšviesk Džošą.
Turi jį parvadinti.
Džošai, grįžk.
- Mums reikia eiti. - Aš po tavęs, eik.
Ko tau reikia iš manęs?
Aš tavęs nebijau. Aš tavęs daugiau nebebijau.
Dabar jau gali dingti. Dink, po velnių, nuo manęs.
Atstok nuo manęs. Atstok nuo manęs.
- Palik mane ramybėje. - Prašau.
Grįžk. Sek mano balsą.
- Džošai, grįžk. - Po velnių, atstok nuo manęs.
Džonai, prašau, grįžk. Sek mano balsą.
Prašau Džošai.
Palik maen ramybėje.
Paėmiau Daltoną. Jis pabudo.
Jam viskas gerai.
Vyruti, turiu daug nuostabių kadrų. Tu parašysi knygą apie tai...
o mano nuotraukos taps labiausiai perkamos.
Ne labiausiai perkamos, o svarbūs faktai.
- Nuotraukos vertos tūkstančius žodžių. - Taip, bet yra žodžių, kurie taip pat verti tūkstančius žodžių.
- Tu tikrai išalkęs, ar ne? - Bet dar ir pavargęs.
- Tu pavargęs? - Taip. - Ne, tu negali būti pavargęs.
Tu miegojai ilgą laiką. Galbūt aš nebeleisiu tau vėl užmigti.
Parodei man naują pasaulį.
Ne, neparodžiau. Tu ir prieš tai jau ten buvai, pameni?
Tikėkimės, kad vėl užsimiršiu. Man jų daugiau nebereikia.
- Kas? - Nieko.
- Noriu viso to atsikratyti. - Nuostabu.
Kodėl tu taip padarei?
Kai žinai, kad man nepatinka. Kodėl?
Kodėl?
Iš tikrųjų, tu niekada daugiau nebeužmigsi. Turi išlikti pabudęs visą savo likusį gyvenimą.
Ne.
Kodėl?
Prakeikta kalė.
- Ar gali jį trumpam prižiūrėti? - Žinoma.
Džošai, kur tu?
Mielasis, prašau. Kur tu?
Renata, aš čia.