Översättning: StoraStyggaVargen ;)
Resync: Snyggomannen
Nu ska vi berätta en gammal saga på nytt.
Och så ska vi se hur bra ni kan den.
Det var en gång två kungariken som var de sämsta grannar.
Det var så stor oenighet mellan dem-
-att det sades att endast en stor hjälte-
-eller en hemsk skurk skulle få dem att enas.
I det ena kungariket levde folk som ni och jag-
-med en fåfäng och girig kung som regerade över dem.
De var alltid missnöjda och avundsjuka-
-på rikedomarna och skönheten hos sina grannar.
För i det andra kungariket, Hedarna-
-bodde det alla möjliga konstiga och underbara varelser.
Och de behövde varken kung eller drottning-
-utan förlitade sig på varandra.
I ett stort träd på en stor klippa i Hedarna-
-bodde en sådan själ.
Ni kanske tar henne för en flicka.
Men hon var inte vilken flicka som helst.
Hon var en älva.
Så där.
Och hennes namn var Maleficent.
God morgon, Herr Kantarell. Jag älskar er mössa.
Nej! Nej, gör inte det!
Ha, du missade mig!
-God morgon. -God morgon.
Underbart gjort, flickor.
- Vad är det för bråk? - Gränsvakterna...
Varför ska du berätta? Jag vill berätta.
Det finns regler, Flittle. Jag tar denna gång, du får ta nästa.
Nej, du berättade sist så nu är det min tur och sen Thistletwit.
- Berätta vad? - Okej då!
Åh, tack. Maleficent, gränsvakterna...
Gränsvakterna har hittat en människotjuv i juvelbassängen!
Förlåt.
Hon har alltid så bråttom med sina stora vingar.
Människor, här... Hoppas detta inte betyder krig.
Jag är inte rädd. Och så har jag aldrig sett en människa på nära håll.
- Kom ut! - Nej! De tänker döda mig.
Och så är de hemska att titta på.
Det där var hemskt oförskämt!
Lyssna inte på honom, Balthazar. Du är en klassisk skönhet.
Det är fel att stjäla, men vi dödar inte folk för det.
Kom ut! Kom ut nu!
- Är du fullvuxen? - Nej.
Jag tror att han bara är en pojke.
Och du är bara en flicka. Tror jag...
- Vem är du? - Jag heter Stefan. Vem är du?
Jag heter Maleficent.
Ja, visst.
Du måste lämna tillbaka den.
Lämna tillbaka vad?
Om jag vetat att du skulle slänga bort den hade jag behållit den.
Jag slängde den inte. Jag återförde den hem, som jag ska göra med dig.
En vacker dag ska jag bo där. I slottet.
Var bor du nu?
- I ett stall. - Är dina föräldrar bönder?
Mina föräldrar är döda.
Mina med.
Vi kommer träffas igen.
Du borde inte komma tillbaka hit. Det är inte säkert.
Och om jag gjorde det valet? Skulle du vara här om jag kom tillbaka?
Kanske det.
- Vad är det? - Din ring! Järn bränner älvor.
Förlåt.
Jag gillar dina vingar.
Maleficent tänkte på hur Stefan kastat bort sin ring.
Han som hade så lite här i världen.
Bara för att deras händer skulle kunna röra varandra igen.
Och så var hennes hjärta rört.
Således hade den unga tjuven som hoppats på att stjäla en juvel-
-stulit något ännu mer dyrbart.
Maleficent!
Efter alla dessa veckor, se vem som kommit tillbaka.
Jag tyckte det var värt risken.
Så vad gör du när du vill ha roligt?
Stefan och Maleficent blev de mest osannolika vänner.
Och för ett tag verkade det som, åtminstone mellan dem-
-att den gamla osämjan mellan människor och älvor glömts bort.
Och så småningom övergick deras vänskap till något annat.
Och på hennes sextonde födelsedag gav Stefan Maleficent en gåva.
Han sa att det var den äkta kärlekens kyss.
Men det skulle inte bli så.
När åren passerade drog Stefans ärelystnad honom bort från Maleficent-
-och mot frestelserna i det mänskliga kungariket.
Medan Maleficent, den starkaste av älvorna-
-blev beskyddaren av Hedarna.
Maleficent vandrade ofta ensam-
-och undrade ibland var Stefan tagit vägen.
För hon hade aldrig förstått girigheten och avundet hos människan.
Men hon skulle snart få lära sig.
För människornas kung hörde talas om en växande makt i Hedarna.
Och skulle försöka krossa den.
Vakter, halt!
Där är de!
De mystiska Hedarna dit ingen vågar gå-
-av rädsla för de magiska varelser som lurar där.
Men jag säger: Krossa dem!
Gå inte längre!
En kung tar inte order-
-från en bevingad alv.
Ni är inte kung över mig!
- Ge mig hennes huvud. - Bataljon!
Uppstå och följ mig!
Håll formationen!
Det är de mörka varelserna!
Framåt!
Du!
Mot kungen!
Ni ska inte få Hedarna. Inte nu, aldrig någonsin!
Ni...
När jag besteg tronen-
-lovade jag folket att vi en dag-
-skulle ta Hedarna och deras rikedomar.
Alla ni svor-
-trohet till mig och den saken.
Ers Majestät.
Slagen i strid.
Ska detta bli mitt arv?
Jag ser att ni väntar på att jag ska dö.
Det dröjer nog inte länge, men sen då?
Jag ska välja en efterträdare-
-som ska beträda tronen och ta hand om min dotter.
Vem av er är värdig?
Döda den bevingade varelsen!
Hämnas mig!
Och vid min död ska ni få kronan.
Maleficent.
Maleficent!
Så hur är livet med människorna?
Maleficent, jag har kommit för att varna dig.
De tänker döda dig.
Kung Henry kommer inte låta något stoppa honom.
Snälla, du måste tro mig.
De pratade om många saker-
-och åren bleknade bort.
Och hon förlät Stefan, hans dårskap och ärelystnad.
Och allt var som det var för länge sedan.
Är du törstig?
Maleficent?
Vad är detta?
Jag har hämnats er, Sire.
Är hon besegrad?
Det har du gjort bra, min son.
Du har gjort det alla andra misslyckats med.
Du ska bli belönad.
Jag ska göra mitt bästa för att vara en värdig efterträdare.
Ers Majestät.
Nu fick jag dig!
- Din dumma fågel! - Till en människa.
Det är en demon!
Vad har du gjort med mitt vackra jag?
Skulle du föredragit att jag låtit dem slå ihjäl dig?
- Jag vet inte. - Sluta klaga.
Jag räddade ditt liv.
Förlåt mig.
- Vad ska jag kalla dig? - Diaval.
Och för att återgälda att ni räddade mitt liv så är jag er tjänare.
Vad ni än behöver.
Vingar.
Ni ska vara mina vingar.
Härmed presenterar jag, den förste i hans ättelinje:
Hans Kungliga Höghet, Kung Stefan.
Han gjorde det här mot mig så han skulle kunna bli kung.
Och nu, härskarinnan?
Hennes vingar...
Det är en flicka!
- Herregud, det är en flicka! - Det är en flicka!
- Nå? - Jag såg inget.
- Men det har nedkommit ett... - Vad?
...barn.
Kung Stefan och drottningen har fått ett barn.
Det ska bli ett dop.
De säger att det ska bli ett storslaget firande.
Ett storslaget firande... för en baby.
Så underbart!
Alla möjliga sorters folk kom till dopet.
Till och med tre älvor som försökte främja fred och god vilja.
Titta, där är babyn!
Snälla, koncentrera er! Jag säger inte åt er igen.
Var hälsad, Ers Majestät.
Jag är Knotgrass från Hedlandets älvfolk.
Jag är Flittle, Ers Nåd.
Och jag är Thistletwit, Ers Kungligheter...
De har med sig gåvor till vår dotter.
Det är inte vilka gåvor som helst. För vi kan magi!
Och är väldigt bra med barn.
Nåväl.
Kära Aurora. Jag önskar dig skönhetens gåva.
Min önskan är att du aldrig ska vara nere.
Bara lycklig, alla ditt livs dagar.
Kära baby.
Min önskan för dig är du hittar...
Maleficent!
Så, så.
Vilken glittrande sammankomst, Kung Stefan.
Kungligheter, adel-
-förnämt folk och...
Så lustigt.
Till och med pöbeln.
Jag måste säga att jag känner mig ganska förnärmad över att inte bli inbjuden.
Du är inte välkommen här.
Åh, kära nån. Vilken pinsam situation.
Men ni känner er inte förolämpad?
Nej.
Och för att visa att jag inte bär nån illvilja-
-ska jag också skänka en gåva till barnet.
Nej! Vi vill inte ha er gåva!
- Håll er borta från prinsessan! - Ja, håll er borta!
Lyssna noga, allihop.
Prinsessan ska sannerligen-
-växa till behag och skönhet.
Älskad av alla som träffar henne.
Det var en underbar gåva.
Gör inte så här.
Men...
Innan solnedgången på hennes sextonde födelsedag-
-kommer hon sticka sig på nålen på en spinnrock-
-och falla in i en dödslik sömn!
En sömn hon aldrig kommer vakna ur!
Maleficent, snälla, gör inte så här. Jag bönfaller dig.
Jag gillar när du bönfaller.
Gör det igen.
Jag bönfaller dig.
Okej.
Prinsessan kan bli väckt ur sin dödsömn.
Men endast av...
...en kyss av äkta kärlek.
Denna förbannelse varar till tidens ände!
Ingen kraft på jorden kan ändra den!
Kung Stefan beordrade sina män att beslagta varenda spinnrock i kungariket.
Rockorna slogs sönder och brändes så de aldrig skulle kunna användas-
-och kastades in i den djupaste hålan i slottet.
I hemlighet anförtrodde han barnets säkerhet till älvorna och deras magi.
Som skulle ta henne till ett avlägset gömställe i sexton år och en dag.
Stefan stängde in sig bakom murarna i sitt slott.
Medan hans soldater red land och rike kring för att söka reda på Maleficent.
Men hon byggde sina egna murar-
-så att Hedarna aldrig nånsin skulle bli lidande av människans beröring.
Och hon frossade i sorgen som hennes förbannelse hade frambringat.
Älvorna påbörjade sin uppgift.
Att uppfostra Aurora i en liten ombonad stuga i skogen.
Åh, nej! Vad är det där?
Ser ju hemskt ut.
Kom igen.
Vi behöver en mindre baby.
- Eller större kroppar. - Nej, vi behöver en riktig förklädnad.
- Vad menar du? - Vi måste ju smälta in, eller hur?
Vi måste vara tillräckligt stora för att ta hand om babyn.
Kom hit, mina damer.
Gör er redo. Ett, två, tre. Väx!
Det där gick ju bra. Det var ju skönt.
Sådär, inga frågor ställs. Vi är härmed inga älvor.
Vi är tre bondkvinnor som uppfostrar ett föräldralöst barn i skogen.
Så inget mer flygande.
- Inget flygande? - Nej, nej.
- Och ingen magi. - Ingen magi?
- Ni hörde mig. - Men vi är ju mitt ute i ingenstans.
Ingen kommer hitta oss här.
Där är du ju. Varför gömmer du dig hela tiden?
Kom nu. Sådär ja.
Den är så ful att jag nästan tycker synd om den.
Jag hatar dig. Odjur.
Älvorna var kanske inte lämpade sin uppgift.
Varför gråter hon?
Hon kanske är hungrig.
Mata henne då!
Den kommer svälta ihjäl om de tre ska ta hand om den.
- Vad? - Du fuskar.
- Jag såg det där. - Vi börjar om.
- Skyll er själva. - Din giriga uppsvällda get!
Uppsvälld get!
Sluta upp med det där.
Jag gör ingenting.
- Nån gör något. - Det är inte jag.
Ni två gaddar ihop er mot mig och jag kommer inte tolerera...
Sluta!
Det här är ditt fel!
Äh, kom igen, det är ju roligt!
Dagarna fortgick, och Stefan mörknade mer och mer-
-uppfylld av paranoia och hämnd.
- Dra ner! - Fackla!
Eld!
Släpp!
Ni har svikit mig.
Muren kan inte brännas.
Den är oförstörbar.
Inget är oförstörbart!
Inte en mur, inte Maleficent!
Inte ens hennes förbannelse!
Hämta smederna.
Åh, titta. Det lilla odjuret är på väg att falla utför klippan.
Vad?
Hej.
Försvinn. Gå.
Försvinn.
Jag gillar inte barn.
Upp, upp.
Iväg med dig. Gå, gå, gå.
Som Maleficent hade sagt så växte Aurora till behag och skönhet.
Vacker fågel.
Långt bort från det storslagna palats som hon inte kom ihåg.
Och vartefter årstiderna växlade, och blommorna växte-
-så växte hon med.
Hej. Så där ja.
Hon funderade över världen runt henne.
Och vad som låg bortom den hemska muren av törne.
Ett nyfiket litet odjur.
Men hon var inte ensam om att vilja komma igenom.
Är det hon? Är det Maleficent?
Jag vet inte.
För dem till mig.
Det är bara nån dum bondflicka.
Det är hon!
- Hur kunde du göra så mot mig? - Du sa, vad jag än behövde!
- Ja, men inte en hund! - Det var en varg, inte en hund.
Det är samma sak! De är smutsiga, de är elaka och de jagar fåglar!
Visst, nästa gång förvandlar jag dig till en smutsig mask.
Jag blir gladeligen en smutsig mask! Bättre än en smutsig, stinkande...
Jag undrar...
Jag vet att du är där. Var inte rädd.
Jag är inte rädd.
Kom ut då.
Då blir du rädd.
Nej, det blir jag inte.
Jag vet vem ni är.
Gör du?
Ni är min skyddsängel.
- Vad? - Min skyddsängel.
Ni har vakat över mig hela mitt liv.
Jag har alltid vetat att ni var i närheten.
- Hur? - Er skugga.
Den har följt mig ända sen jag var liten.
Var jag än gick, var er skugga alltid med mig.
Dig kommer jag ihåg. Vackra fågeln.
Det här är Diaval.
Hej, Aurora.
Jag har känt dig sen du var liten.
Det är precis som jag drömt om att det skulle vara.
Det är så vackert! Jag har alltid velat komma...
God natt, odjuret.
Du driver med mig.
Jag vet vad du gör.
Jag vet precis... vad du gör.
Sire, er närvaro har begärts av drottningen.
- Låt mig vara. - Sire, hon mår inte bra.
Sköterskorna fruktar att hon inte överlever natten.
Kan du inte se att vi konverserar?
När förbannelsen misslyckas kommer Maleficent sätta efter mig.
Och den dagen... ska jag vara redo.
De är så vackra.
Jag upphäver förbannelsen.
Låt den försvinna.
Jag upphäver förbannelsen.
Låt den försvinna.
Jag upphäver min förbannelse!
Låt den försvinna!
Jag upphäver min förbannelse!
Låt den försvinna!
Förbannelsen ska vara till tidens ände...
Ingen kraft på jorden kan ändra den...
Har alla älvor vingar?
- De flesta har det. - Varför har du inte det?
Alla andra älvor flyger.
Jag hade vingar förut. Men de stals från mig.
Det är allt jag vill berätta.
Vilken färg hade de?
Var de stora?
Så stora att de släpade efter när jag gick.
Och de var starka.
De kunde bära mig över molnen och igenom motvindarna.
Och de svek aldrig.
Inte en enda gång.
Jag kunde lita på dem.
Hon kommer.
Var är dina arbetare?
- I sina sängar, Ers Majestät. - Sätt dem i arbete på en gång.
De är utmattade, Sire. Jag sätter dem i arbete i gryningen.
Jag vill att de börjar jobba nu.
Det är ju mitt i natten.
Ja.
Det är mitt i natten.
Så väck dem.
Sire?
Så väck dem! Och få dem att börja arbeta, nu!
Vi börjar få ont om tid! Sätt fart!
Aurora!
Kom hit.
Sätt dig ner.
Det är något jag måste berätta för dig.
Vad är det?
Det finns ondska i den här världen.
Och jag kan inte hålla dig borta från den.
Jag är nästan sexton, gudmor.
Jag kan ta hand om mig själv.
Jag förstår det.
- Det var inte det jag skulle säga... - Jag har en plan.
När jag blir äldre så ska jag bo här, i Hedarna med dig.
Då kan vi ta hand om varandra.
Du behöver inte vänta tills du blir äldre.
Du kan bo här nu.
Då ska jag göra det!
Jag ska sova i ett träd och äta bär och nötter.
Och allt älvfolk kommer vara mina vänner.
Jag kommer vara lycklig här resten av mitt liv.
Jag ska berätta för mina fastrar imorgon.
Tills imorgon.
Jag är så lycklig!
Fastrar. Jag är nästan sexton. Jag behöver ett eget liv.
Nej, jag älskar er väldigt mycket.
Men det är dags att ta farväl. Ni har varit väldigt snälla mot mig.
Förutom när ni av misstag matade mig med spindlar.
Hej.
Förlåt om jag stör, men jag är på väg till Kung Stefans slott-
-och jag är...hopplöst vilse.
Kan ni hjälpa mig?
Förlåt, det var mitt fel. Jag rusade fram...
Förlåt mig.
Det är den vägen.
Slottet.
- Vad heter ni? - Phillip.
Hej, Phillip.
- Vad heter ni? - Aurora.
Hej, Aurora.
Det var trevligt att träffa er och återigen ber jag om ursäkt-
-för att jag var en sån klumpig stolle.
- Ni är förlåten. - Det var bra.
Det är väl bäst jag far då.
Farväl.
Kommer ni tillbaka den här vägen?
Inget skulle kunna stoppa mig.
- Då syns vi snart igen. - Väldigt snart.
- Farväl, Phillip. - Farväl, för denna gång.
Sluta upp med det där.
Nå?
Pojken är ju svaret!
- Nej, Diaval. - Jo!
En kyss av äkta kärlek, minns du? Det kan bryta förbannelsen.
En kyss av äkta kärlek?
Har du inte förstått det ännu?
Jag förbannade henne på det sättet för att något sådant finns inte.
Det kanske är så du känner. Men... Aurora då?
Pojken kan vara hennes enda chans.
Det är iallafall hennes öde.
Kör på. Förvandla mig till vad du vill.
En fågel, en mask. Jag bryr mig inte längre.
Jag är så glad över att vi åker imorgon.
- Ni åker inte imorgon. - Imorgon är Auroras sextonde födelsedag.
Och Stefan sa åt oss att föra tillbaka henne dagen efter hennes födelsedag.
Nej, han sa på hennes födelsedag.
Nej, dagen efter hennes födelsedag.
- På. - Efter.
- På, på, på, på! - Efter, efter, efter, efter!
Sluta!
Vad?
Hur kunde du?
Jag behöver prata med er om en sak.
Visst, raring, vad är det?
Jag är ledsen att jag måste säga det här.
Men jag blir sexton imorgon.
Jag flyttar hemifrån.
Hör på här, unga dam. Jag har inte spenderat 16 år i detta usla ruckel-
-med de här två imbecillerna... Tyst!
För att du ska förstöra det sista dagen!
Vi ska ta med dig tillbaka till din far utan...
Min far?
Ni sa att mina föräldrar var döda.
Jag tror det är bäst att du sätter dig ner.
Min skyddsängel!
Jag är här.
När tänkte du berätta om förbannelsen?
Är det sant?
Det är sant.
Mina fastrar sa att det var en ondskefull älva.
Jag kommer inte ihåg hennes namn.
De sa... att det var...
Maleficent.
Är det du?
Är du Maleficent?
Nej! Rör mig inte.
Du är ondskefullast i hela världen.
Det är du!
Hitta pojken!
...alla män till östra flygeln nu!
Det ska inte vara några vakter vid porten. Jag vill att hon går in...
Förlåt att jag stör, Ers Majestät.
Vi hittade den här flickan vid porten.
Hon hävdar att hon är prinsessan.
Far, det är jag, Aurora!
Du ser precis ut som din mor.
De förde tillbaka dig en dag för tidigt. Jag sa ju åt de tre idioterna!
Lås in henne i hennes rum.
Gå.
Förbered männen. Maleficent kommer.
Det är så skönt att vara liten igen!
Se på mina fötter! Jag älskar mina små fötter!
Var uppmärksam nu! Vi måste hitta Aurora!
Kungen kommer hugga av våra huvuden!
Vänta!
Prinsessan!
- Jag letar efter en flicka. - Såklart du gör.
Jag behöver en häst.
Kom igen, Diaval!
Fortare, Diaval! Fortare!
Det har skett.
Han har tagit bort vakterna. Han väntar på dig därinne.
Om du går innanför de murarna kommer du aldrig ut levande.
Följ inte med då.
Det är inte din strid.
Tack så väldigt mycket.
Jag behöver dig, Diaval. Jag kan inte göra det utan dig, Diaval.
Jag hör dig.
Se på henne.
Se vad ni har gjort.
Hon sover bara.
Hon sover bara, säger ni?
Hon sover bara.
Hon sover bara för alltid!
- Men kyssen då? - Ja, kyssen av äkta kärlek.
Äkta kärlek finns inte.
Men det är hennes enda chans, Ers majestät.
Härskarinna?
- Vad ska vi göra? - Vi kan ju inte ge upp? Kom igen nu!
Men vi vet ju inte ens var vi ska börja!
Äkta kärlek faller ju inte direkt ner från träden.
Ursäkta mig.
Det är lite pinsamt men jag vet faktiskt inte var jag är.
I Kung Stefans slott.
Det var ju hit jag skulle.
Fast jag kommer inte ihåg hur jag kom hit.
- Varför har ni kommit? - Min far skickade mig.
- Vem är er far? - Kung John av Ofsted.
En prins!
Aurora.
Han känner henne.
- Varför sover hon? - Hon är fast i en förtrollning.
Är hon inte vacker?
Den vackraste flickan jag nånsin sett.
Vill ni kyssa henne?
- Väldigt gärna. - Gör det då.
Det känns inte rätt. Jag känner henne knappt, vi har bara träffats en gång.
Har du inte hört talas om kärlek vid första ögonkastet? Kyss henne! Kom igen!
En förtrollning sa ni?
Kyss henne!
- Du gjorde det inte ordentligt! - Det ska vara en kyss av äkta kärlek!
- Jag var säker på att han var rätt! - Vad gör ni?
Vi måste fortsätta leta.
Jag sa ju det.
Jag tänker inte be om din förlåtelse.
För det jag gjort mot dig är oförlåtligt.
Jag var så förlorad-
-i hat och hämnd.
Kära Aurora.
Du stal det som var kvar av mitt hjärta.
Och nu har jag förlorat dig för alltid.
Jag svär, inget ont kommer hända dig så länge jag lever.
Och inte en dag kommer gå förbi utan att jag kommer sakna ditt leende.
Hej, gudmor.
Hej, odjuret.
Ingen äkta kärlek...
Hon är här, Sire.
Ska vi tillbaka till Hedarna nu?
Om det är det du vill.
- Sluta! - Flytta på dig!
Till en drake.
Spring, Aurora!
Det räcker!
Hur känns det?
Att vara en älva utan vingar?
I en värld där du inte hör hemma!
- Döda henne! - Döda henne!
Skjut henne!
Det är över.
Maleficent tog ner sin törnmur och tog av sig sin krona.
Och hon bjöd in Aurora så att hon kunde se hur Hedarna en gång sett ut.
För länge sen när Maleficent bara var ett barn och hennes hjärta var ljust.
För nu var det ljust igen.
Men det var inte allt.
Där är hon. Skynda på, de väntar!
Vänta på mig!
Vi överlåter denna krona till vår lilla Aurora-
-som vi har offrat de bästa åren av våra...
Struntsamma.
Våra kungariken har blivit förenade.
Ni har fått en drottning!
Så ni ser, sagan var inte riktigt som ni hört.
Och jag borde veta. För jag var den de kallade Törnrosa.
Slutligen var kungarikena förenade, inte av en hjälte eller skurk-
-som det förutspåddes.
Utan av en som både var hjälte och skurk.
Och hennes namn var Maleficent.