Din episoadele anterioare...
Ești bucuria vieții mele.
Știi că știu că nu e adevărat. Cât putem rezista așa ?
Se zvonește că în această căsnicie suntem trei, nu doi.
Nu mă provoca, milord !
Poate cauza un scandal dacă lasă să se înțeleagă că e ceva imoral între noi.
Suntem rude. Ne iubim. Unde e scandalul ?
- O să-l derutez pe acest papă. - Mai mult decât până acum ?
Am arme, tunuri și un castel.
E momentul nostru.
Caterina Sforza complotează cu Napoli. Își întărește apărarea.
Cumpără tunuri. În curând, va fi invincibilă.
Ești însărcinat cu protecția surorii mele.
Vreau să știu unde sunt ea și soțul ei în orice moment al zilei.
Am fost prizonieră la Napoli, acum sunt prizonieră la Roma.
Cesare Borgia pleacă și vine ca o stafie.
Îl are pe regele Franței în buzunar, comandă armata franceză.
Nimeni nu știe care va fi următoarea lui mișcare.
- Îl urăști. Nu-i așa ? - Îmi păzesc pielea.
Să fie o lecție pentru cei care încearcă să mă trădeze.
Caterina Sforza adună aliați. Până la urmă, se va ajunge la război.
Dă-mi comanda armatei ! Avem aceleași obiective, tată.
Care sunt obiectivele tale ? Nu mi le împărtășești.
Dacă suntem slabi, ne distruge. O să clădesc un imperiu pentru tine.
Roma nu înseamnă numai papa Borgia, ci și Cesare Borgia.
Nu am servitori la Roma, milord.
Florența nu și-i poate permite.
Democrația, senior Machiavelli.
Se spune că are și părți bune.
Care crezi că e crima perfectă, milord ?
O crimă fără victimă ?
Una fără suspect.
M-am gândit că cel care l-a ucis pe fratele tău
nu a devenit suspect, dar i-a făcut pe toți ceilalți să devină suspecți.
Așa că a comis crima perfectă.
Un asemenea om, într-o bună zi, poate ajunge prințul perfect.
Cum poate fi cineva prinț dacă nu are un principat ?
Nu poate fi. Bănuiesc că de-asta ai venit să-mi vorbești despre Forli.
Dacă Roma atacă Forli, ce va face Florența ?
Știi prea bine ce va face. Ceea ce face mereu. Nimic.
Trebuie să trecem granița cu Florența ca să ajungem acolo.
Faceți asta noaptea. Dar armatele sunt zgomotoase.
Mă voi asigura că ne vom deplasa în liniște și că nu vor exista jafuri.
Am auzit că e vorba de două armate. Zgomotul e de două ori mai mare.
Poți păstra un secret ?
Armata franceză e deja în pădurile din Romagna,
dincolo de granița cu Florența.
O să trimit armata papală înaintea mea, la adăpostul întunericului.
Nu pleci cu surle și trâmbițe ?
Nu. Nici pe departe.
E mai bine să nu știi nimic despre mișcările mele.
Vor trece granița cu Florența înainte ca florentinii să se trezească.
Nu-i pot explica ambasadorului Florenței...
Nici nu trebuie.
M-a asigurat că putem trece rapid prin Florența.
Socrate a spus că un adevărat înțelept e conștient că nu știe nimic.
O să clădesc un imperiu pentru tine, tată.
Cine îl va conduce după ce noi nu vom mai fi ?
Ranchiună, discordie, voturi în conclav vândute și cumpărate,
familii și facțiuni, lupte...
Nu ar fi mai simplu
dacă aș ceda scaunul Sfântului Petru fiului meu ?
Dreptul primului născut.
E cea mai simplă și mai eficientă metodă de transfer al puterii.
La fel ca monarhia.
Regatul Domnului aici, pe pământ.
Trecut de la tată la fiu ?
Oare Dumnezeu e slujit prin alegerea papei ?
Colegiul Cardinalilor e menționat în Evanghelie ? Nu.
Acesta e trecutul.
Dreptul primului născut e viitorul.
Simplu, prestabilit.
- Lumea nu va accepta... - Nu încă.
Am puterea de a face și de a desface monarhii,
dar nu am un regat al meu.
Dacă tu vei clădi un regat pentru mine,
vom rescrie viitorul nostru.
Viitorul Bisericii, al lumii în care trăim, va fi al meu,
al tău și al copiilor tăi.
Nu spui nimic ?
Sunt uluit. Nu am cuvinte.
De ce crezi că am vrut să devii cardinal ?
Ca să poți fi papă într-o bună zi.
Clădește un regat, Cesare. Și poți fi rege și papă.
Ați văzut ce a pățit Colonna. Cunoașteți regulile.
Le cunoșteam deja, milord.
Bine. Să nu credeți că nu mă voi baza pe cele mai rele instincte ale mele
sau că nu e cel mai bine pentru voi să îmi rămâneți loiali.
Avem o armată. E bine aprovizionată, are praf de pușcă.
Are generali care își închipuie că ei conduc. Nu e așa. Voi conduceți.
Armatele distrug ca lăcustele regiunile pe care le traversează.
Veți împiedica aceste armate să facă asta.
Vom ataca un singur castel.
Castelul Forli.
Și acum, prieteni, să cunoaștem trupele.
Ce scrie pe sabia asta ?
Cezar sau nimic !
- Așadar, suntem de partea lui. - Nu aș vrea să-i fiu dușman.
Ce scrie pe sabie ?
Cezar sau nimic !
Cesare sau nimic.
- L-am făcut de râs, frate. - Eu ?
În multe moduri.
Știe. Cumva, a aflat.
De ce numai atingerea ta mă face să mă simt bine ?
Toată viața ai încercat să te îndepărtezi de mine. M-am săturat.
M-am săturat de soțul meu, de viață.
Tu ești singurul de care nu mă satur.
Îmi poți spune de ce ?
De ce suntem blestemați cu acest sentiment
atât de natural și de frumos ?
De ce, când suntem împreună, Domnul pare să fie alături de noi ?
Când ești plecat, reușesc să te uit.
Dar, la cea mai mică atingere a ta, Domnul se întoarce la mine.
- Domnul sau diavolul. - Orice ar fi... e copleșitor.
- Trebuie să plec în curând. - Știu.
În sfârșit, ai armata ta. Ai de cucerit castele.
O să te gândești la mine ? Îmi promiți că te vei proteja ?
Ce te poate consola, surioară ?
Cred că singurul lucru care mă poate consola e un alt copil.
Soțul meu pare capabil să facă asta doar când e băut.
Așa cum e acum.
- Frate ! - Alfonso...
- Sau să-ți spun "duce" ? - E bine și așa.
I-ai cunoscut pe gardienii mei ?
Mă privesc când beau, mă privesc când fac sex...
- Am avut un frate care mirosea așa. - Cum ?
- A vin. - Dar a murit.
- Da. Din cauza asta. - Ce cauză ?
Încetează, dragul meu.
Auzi ? Armata lui mărșăluiește. Pot să mă alătur ei ?
Nu. Suntem de acord că nu aș face față, dar știu să mânuiesc o sabie.
- Las-o jos, dragul meu. - Pot și să rănesc pe cineva.
Nu face asta.
Mi-ar plăcea o provocare, aș vrea să cuceresc ceva.
Sunt angajat ?
După ce mă întorc, o să mă gândesc la asta.
Până atunci, lasă sabia.
Mi-ar plăcea să poți lupta, mamă.
Pot să zgârii ca o pisică.
Mi-am pierdut omul de încredere. Îmi lipsesc sfaturile lui.
Nu pot să lupt, dar te pot sfătui.
Mă putea citi ca pe o carte deschisă.
Știa ce trebuie să facă fără să spună niciun cuvânt.
Armatele au nevoie de târfe. Am fost târfă.
Nu spune asta.
- Adevărul doare ? - Ai fost curtezană.
- Nu sunt fiul unei târfe. - Asta te-a făcut ceea ce ești.
- Așadar, totul e degeaba. - Nu și dacă iese cum vrea tatăl tău.
Are ambiții mai mari decât aș fi putut visa.
Spune-mi.
Nu pot. Mi-e teamă și să mă gândesc la ele.
Ție ți-e teamă ? Nu am mai auzit așa ceva.
Am multe temeri.
Mai ales cu privire la Lucrezia. Vreau să fie în siguranță.
Nu face nicio mișcare fără paznicul care o supraveghează.
- Îl supraveghează pe soțul ei. - Nu ai încredere în el ?
Nu cred că o poate proteja.
Roma e pe punctul de a se schimba, mamă.
Nu din nou...
Călăreț ! Deschideți poarta !
- Spune-mi. - Ce crezi ? A început.
Armata lui a plecat astă-noapte de la Roma.
Va ajunge aici peste 10 zile.
Poți să numeri. E bine. Vei avea nevoie de asta.
Sunt mii de oameni echipați pentru asediu.
Avem la dispoziție 10 zile ca să ne pregătim.
Planul meu, dacă nu are cineva unul mai bun,
este să strângem destule provizii ca să rezistăm oricărui asediu.
Vreau ca tot grâul, toate păsările și vitele să fie aduse în oraș.
Căpitane ! Mișcări de trupe !
Vreau să tăiați toate pădurile din jurul castelului Forli,
toți copacii, toate tufișurile, ca dușmanul să nu se poată ascunde.
Vreau ca sub parapete să fie un câmp deschis,
unde orice mișcă să devină o țintă.
Săpați șanțuri aici, aici și aici.
Le acoperiți cu împletituri de nuiele și înfigeți în ele sulițe ascuțite.
Vom ataca dușmanul în timp ce se apropie.
- Atrageți-l spre șanțuri. - Iartă-mă, milady...
Cavaleria noastră va sări peste șanțuri și va atrage infanteria inamică.
- Milady... - Iar tunurile lor să nu poată trece.
- Ce s-a întâmplat ? - Trebuie să vezi asta.
- Nu poate aștepta ? - Nu. Cesare Borgia nu așteaptă.
Ai văzut armata lui plecând de la Roma. Era la zece zile de mers.
Are o a doua armată, franceză. Cumva, a reușit să o ascundă.
Dumnezeule... Suntem asediați.
Suntem deja asediați și iarna se apropie.
Neguțătorii creștini trebuie să contribuie cu bani pentru biserică.
Au auzit zvonuri că...
Asediul de la Forli a început.
E o surpriză. Armatele papale abia au părăsit Roma.
Fiul tău ascunde armate așa cum un magician ascunde garoafe.
Pădurile din Forli sunt pline de tunuri.
Ambasadorul Veneției cere o audiență,
la fel ca ambasadorii din Umbria, Ferrara, Bologna
și din Sfântul Imperiu Roman.
Va fi o dimineață plină, Sfinția Ta.
Spune-le să se adreseze fiului meu,
gonfalonierul armatelor papale, ducele Valentino.
Și unde poate fi găsit ?
Bănuiesc că e cu armatele lui, indiferent unde ar fi acestea.
Ai agitat un cuib de viespi, și încă nu e ora amiezii.
Bine. Surpriza va fi arma noastră secretă.
O armată e pe poziții, alta mărșăluiește la vedere.
Aș fi vrut să îmi spui asta.
E mai bine să știi sau să nu știi când va trebui să te prefaci ignorant ?
Prefer să spun adevărul.
Atunci, nu îți voi spune nimic.
Va fi un preț de plătit pentru implicarea Franței.
Napoli. Ambasadorul francez va cere o audiență.
O să dau bucuros Napoli la câini,
dacă sora ta va fi scutită de orice probleme viitoare.
- Nu am fost aici. - Poftim ?
Nu m-ai văzut, nu mi-ai vorbit.
Nu. Am vorbit cu un pat gol.
Nu credeam că sunt în stare de așa ceva.
Așadar, rămâi invizibil.
Numai eu am voie să te văd.
Dă-mi veștile.
Florentinii au fost surprinși că ai asediat Forli
și că nu au observat armata care a trecut prin teritoriile lor.
Pot să îți mai cer ceva ?
Implică siguranța țării mele ?
Poate că da. Regele Ludovic al Franței e acum la Milano.
Nu va mai sta mult acolo.
Nu. Vrea să recapete Napoli.
Cum pot ajuta la îndeplinirea unui plan atât de înfricoșător ?
Îl poți sfătui că, după ce cuceresc Forli, o să mă ocup de Napoli.
Sora mea, Lucrezia, va fi regentă și va conduce în numele lui.
Sora ta știe ce destin urmează să aibă ?
E cea mai capabilă persoană pe care o cunosc.
Soțul ei va avea vreun rol ?
Nu ar fi trebuit să întreb asta.
Vitelli !
De ce e nevoie de turnuri de asediu ? Nu ai încredere în tunuri ?
Zidurile au 3,6 m grosime. Nu au fost străpunse niciodată.
S-ar putea să avem nevoie de alte soluții.
Trebuie să mănânci, milady.
Ce avem în meniu ?
Porumbel prins în capcană ? Șobolan fiert ?
Supa obișnuită.
- Dacă acesta e sfârșitul ? - Nu pot să cred că spui asta.
Mi-am pierdut fiul, oamenii mei flămânzesc...
- Și îngheață. - Va apărea ceva.
Dumnezeu va coborî pe pământ.
Nu ai de ales. Trebuie să lupți. Nu ai cu ce negocia.
Cu corpul meu ?
Nu mai e tânăr, dar l-a atras odată.
Am auzit zvonurile.
Legenda mea ?
- Nu poți negocia cu asta. - Nu.
Legenda mea cere să mor în flăcări sau cu o sabie în piept.
Sau să trăiești și să fii triumfătoare.
Nu văd un deznodământ triumfător. Sau îmi scapă ceva ?
- Nu e sfârșitul. - Nu.
Zidurile au 3,6 m grosime. Niciun tun nu le poate doborî.
Am de ales între a muri de foame
și a capitula.
Și nu voi capitula niciodată.
Promite-mi un lucru.
Indiferent ce s-ar întâmpla,
nu îl lăsa să mă captureze în viață.
O să fac tot posibilul.
Dacă supraviețuiești, gândește-te la viitorul tău.
Ce viitor ?
Cesare Borgia poate fi viitorul.
Micheletto !
Unde ai fost ?
- Am vorbit cu Dumnezeu. - Ce a spus ?
Nimic.
Ești din nou alături de mine ?
Poți să lovești zidurile săptămâni întregi. Nu va avea niciun efect.
Ai venit să îmi spui asta ?
M-am născut la Forli. Ai uitat ?
Vino !
Există o veche carieră din perioada romanilor,
care trece pe sub turnul nordic, în apropiere de poartă.
Poți măsura distanța,
poți triangula și poți așeza un reper deasupra.
Dacă bombardezi acel loc, turnul va cădea.
- Nu poți pleca pur și simplu. - Cine mă va opri ?
Tu ?
Sunt mort.
Urmează vechea albie. Deasupra ei atârnă viță-de-vie.
Vei găsi intrarea.
Adio, Cesare Borgia !
Ce loc e ăsta ?
E o veche carieră romană.
Dacă informatorul meu nu se înșală, turnul nordic e deasupra noastră.
- Iar poarta e acolo. - Și dacă se înșală ?
Nu contează. Să presupunem că are dreptate.
Cum măsurăm ?
Măsurăm cu pasul. Mergem spre nord, prin nord-vest.
Apoi, triangulăm.
Să trecem la treabă.
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte, opt...
Poate da rezultate, dar trebuie să fim exacți. Sunt 248 de pași.
- Spre nord-vest. - Exact.
- Nu o să dea rezultate. - Ba da.
De ce ești sigur ?
Dacă nu crezi, stai și privește.
Nu am crezut că te voi vedea ducând așa ceva.
Nu pentru mult timp.
Aici, milady.
Cinci, șase, șapte...
Dă-mi asta.
120, 121...
Ar trebui să te ucid pe loc.
Poți face asta. Dar am un steag alb. Putem sta de vorbă.
Nu vorbesc cu un Borgia. Am avut parte de suficientă duplicitate.
Nu sunt ca fratele meu, Caterina.
Nu ești. Nu torturezi băieți, ci îi ucizi.
Era înarmat.
Între aceste ziduri, sunt mii de oameni neînarmați.
A fost alegerea ta.
Nu vrei să auzi condițiile mele ?
Cred că le cunosc. Dar mi le poți reaminti.
Lăsați armele și predați castelul, și cruț viața populației.
Așa cum i-am spus fratelui tău, nu mă înclin în fața papei de la Roma.
Scuturile !
- Am făcut pașii corect ? - Am numărat 248.
- Direcția ? - Spre nord-vest.
Să fie clar...
Vrem să lovim solul de la baza zidului, nu zidul.
Steagul alb.
Așteaptă-te să fii luat în râs.
Abia aștept.
Încărcați !
Ochiți !
Foc !
- Tragere la țintă ! - Nu ai putut lovi nici zidul !
- Încă o dată ! - Încărcați !
Foc !
- Bravo ! - Direct în țintă !
Dați-i un premiu !
Foc !
Încă o dată !
Din nou !
Foc !
Mai repede !
Aprindeți ! Foc !
Foc !
Zidul s-a prăbușit !
Nu aveai încredere... Aliniază trupele ! Acum începe.
Acum !
La atac !
Stați !
Stați ! Nu vreau un masacru !
Mă vrei ?
Ia-mă ! Fă-mă bucăți !
Îndreptați arbaletele spre mine !
Vreau ca 100 de săgeți să se înfigă în mine, să arăt ca un porc-spinos !
Ochește frânghia.
Poți să trăiești, Caterina.
Nu vreau să trăiesc.
Vreau să am parte de o moarte legendară.
E nevoie de Caterina Sforza ca să o ucidă pe Caterina Sforza ?
Să te ia dracu', corcitură spaniolă !
- Vei trăi. Insist. - De ce ?
Pentru că așa vreau.
Cheia.
Trebuia să te fi înjunghiat în acest pat.
Amândoi știm asta. Dar nu ai făcut-o.
Nu te atinge de rochiile mele !
Iartă-mă, dar nu vreau să fii văzută în public în halul ăsta.
De ce îți pasă ?
Am îmblânzit o legendă. Tigroaica din Forli.
Vreau să fii îmbrăcată adecvat.
Galben și negru. Dungile tigrului.
Faceți-i o cușcă aurie.
Căptușiți-o cu blană de hermină și cu satin negru, ca pe un dric.
Să fie trasă de cai cu panașe.
Vreau ca intrarea ei în Roma să fie spectaculoasă.
Am capturat o legendă. Trebuie să fie văzută ca atare.
Și apoi ?
O să-i pregătesc locuința în castelul Sant'Angelo.
Închisoarea ei poate deveni castelul ei. Merită asta.
- Pentru ea lucra un asasin. - Rufio.
Un maestru în arta morții.
- E printre ei ? - Da.
Ai grijă ca și Rufio să fie trimis la Roma.
- Vino ! Dar să nu mă zgârii. - Nu mai am gheare.
Atunci, ține-mă de mână.
Nu. Ține-mă de braț.
E priveghiul meu, nu nunta mea.
- Totuși, ține-mă de braț. - De ce ?
M-ai ținut odată.
Milady...
Nu ar fi fost mai simplu, milady,
să fi venit de bunăvoie ?
Sunt sigură că, la final, ar fi fost la fel.
- Voi fi trasă pe roată ? - Nu.
Ți-am pregătit camere frumoase, demne de rangul tău.
Cu vedere spre Vatican.
Nu te pripi, Sfinția Ta.
Încă am dinți.
Eliberează-i mâinile.
Te-au maltratat, Rufio ?
Am avut un slujitor ca tine, capabil de orice.
Dincolo de bine și de rău, pentru care conta doar loialitatea.
Te-am rugat să ne întâlnim în confesional, tată.
Fiindcă ai păcătuit.
Nu. Fiindcă e singurul loc unde nu pot fi ascultată.
Fratele meu are spioni peste tot.
Să mă apropii ?
Pari de neînfrânt. Îmi place asta.
E o ofertă de angajare ?
Îți pot da o sarcină, să văd cum o îndeplinești.
Spune-mi.
- Am fost o soție rea. - Ai călcat strâmb ?
După cum am spus, aceasta e o falsă confesiune.
Tot ce ne înconjoară e fals.
Te-am rugat să ne întâlnim aici
ca să-mi spui adevărul între patru ochi.
Vreau să scap de cineva.
Astfel încât eu și familia mea să nu putem fi bănuiți de nimic.
- Nimeni care are legătură cu mine. - Are un nume ?
Se zvonește că Cesare are planuri în legătură cu Napoli.
Știu că ai făcut înțelegeri cu regele Franței.
Dacă e adevărat, soțul meu e ca și mort.
Alfonso de Napoli, prinț de Bisceglie.
- Soțul surorii tale. - Da.
Vrei să te folosești de mine. Ești inteligent.
- Și dacă voi fi prins ? - Vei fi ?
Tu ce crezi ?
- Nu ar trebui să crezi zvonurile. - Nu am un alt confident.
E o simplă rugăminte făcută de o fiică tatălui ei,
care, odată, o iubea foarte mult.
- Nu iubesc pe nimeni mai mult. - Nu mă minți, tată.
Acum, că ambițiile tale sunt aceleași cu ale fratelui meu,
aceste ambiții au devenit de zece ori mai mari.
Te întreb din nou...
Tăcerea e răspunsul meu.
- E timpul să mergeți acasă. - Milord...
Lucrezia...
Lucrezia !
- Lucrezia ! - E indispusă.
Alfonso... I-am spus că voi veni aici în seara asta.
Ai venit să ne eliberezi ?
În sfârșit, mă eliberezi.
Da. Ești liber să pleci.
- Liber ? - Orașul e al tău.
- Fără paznici ? - Poți să mergi singur unde vrei.
Așa cum a mers și fratele tău ?
Te avertizez...
O sabie anonimă și un salt în Tibru. Sau a fost sabia ta ?
Frate !
Prinț pentru tine, nu frate ! Soțul surorii tale !
Destul !
Bineînțeles că îți iubești sora.
Prea mult.
Stai !
Dumnezeule !
Nu !
- Nu e ceea ce crezi. - Frate, nu !
M-a provocat. A încercat să mă atace și a căzut în sabia mea.
Lasă-mă să trec ! Cheamă un doctor !
Nu ! Te rog, pleacă !
- M-a ucis, dragostea mea. - Nu.
Așa cum ați vrut amândoi. Nu ar fi trebuit...
Nu ar fi trebuit să te iubesc.
Nu îmi simt mâinile ! Mă arde corpul !
Dați-mi ceva !
Mușcă !
E în ordine.
Pentru durere.
Stai nemișcat !
Așteaptă aici. S-ar putea să am nevoie de un profesionist.
Stai nemișcat !
- Ce poți face ? - Nimic.
Să lăsăm lucrurile să se desfășoare de la sine. Poate dura zile întregi.
Atunci, lasă-l cu familia lui.
Știu că ai posibilitatea de a pune capăt acestei agonii.
Dacă m-ai iubit vreodată, îmi vei face acest ultim serviciu.
- Nu pot. - Ba poți !
Ești o Borgia.
Asta e tot ce sunt acum, frate ?
O Borgia.
O profesionistă.
Lucrezia...
Lucrezia !
Niciodată nu voi putea spăla sângele ăsta.
Atunci, trebuie să o fac eu.
Vei fi dezbrăcată, curată
și nepătată de sânge.
Și a mea.