Tidligere...
Du er gleden i mitt liv.
Du vet at jeg vet at det ikke er sant.
Hvor lenge kan dette vare?
Ryktene sier at det er tre personer i dette ekteskapet, ikke to!
Ikke provoser meg.
Han kan lage offentlig skandale om han
antyder at det er noe usømmelig mellom oss.
Vi er familie, vi elsker hverandre.
Hvor er skandalen?
Jeg vil forvirre denne paven.
Mer enn du allerede har?
Jeg har våpen, kanoner og borgen.
Dette er vår mulighet.
Caterina Sforza legger planer med Napoli.
Hun forsterker borgen. Hun rekvirerer kanoner.
Hun vil snart være uangripelig.
Du får ansvaret for beskyttelsen av min søster.
Jeg vil vite hvor hun er, hvor hennes ektemann er,
til enhver tid, hver dag.
Jeg var en fange i Napoli.
Og nå er jeg en fange i Roma.
Cesare Borgia kommer og går som et gjenferd om natten.
Han har den franske kongen i sin hule hånd,
og den franske hæren lystrer hans minste vink,
og ingen vet hva han vil gjøre videre.
Du hater ham, hva?
Jeg elsker skinnet mitt mer enn jeg hater ham.
La det være en lærepenge for dem som vil svikte meg.
Caterina Sforza drar til seg nye allierte hver dag,
det vil ende i krig.
Gi meg kommandoen.
Vi har samme mål, far!
Hva er målene dine? Du deler dem ikke med oss!
Hvis vi svekkes nå, vil de knuse oss.
Jeg vil skape et imperium til deg.
Ha tro på meg.
Roma er ikke lenger bare Borgia-paven.
Roma er også Cesare Borgia.
Jeg har ingen tjenere her i Roma.
Firenze har ikke lenger råd til dem.
Demokrati, SignorMachiavelli.
De sier det har sine fordeler.
Hva vil du si
er den perfekte forbrytelse?
En uten et offer?
En uten en mistenkt.
Og jeg har ofte tenkt
at den som drepte din bror, fortsatt ikke er mistenkt,
men har gjort alle til mistenkte.
Vedkommende har begått den perfekte forbrytelse.
Og vedkommende kan en vakker dag
bli den perfekte fyrste.
Hvordan kan man bli fyrste uten et fyrstedømme?
Det kan man ikke.
Jeg antar at det er derfor du har kommet for å snakke med meg om Forlì.
Hvis Roma angriper Forlì, hva vil Firenze gjøre?
Du vet godt hva Firenze ville gjøre.
Det vi alltid gjør. Ingenting.
Vi må krysse Firenzes grenser for å komme dit.
Gjør det i mørket.
Men hærer lager lyd.
Jeg skal sørge for at de beveger seg i stillhet.
Ingen forstyrrelser, ingen plyndring.
To hærer, har jeg hørt. Dobbelt så mye lyd.
Kan du holde på en hemmelighet?
Den franske hæren er allerede i Romagnas skoger.
Langt bortenfor Firenzes grenser.
Jeg skal sende pavehæren i forveien i mørket.
Ingen stor avmarsj? Ingen jublende folkemengder?
Nei, ikke noe slikt.
Og det er best om du ikke vet noe om det.
Jeg skal ha dem ved grensen til Firenze
før Firenze våkner.
Vi kan ikke forsvare overfor Firenzes ambassadør...
Det behøver du ikke.
Han har forsikret meg om at vi kan passere gjennom deres territorier.
Som Sokrates sa:
"Sann visdom er å vite at man intet vet."
Jeg skal skape et imperium til deg, far.
Men hvem skal styre det når vi er borte?
Så mye hat, så mye splid.
Stemmer i konklavet kjøpes og selges.
Familier og fraksjoner, sverd mot sverd.
Hadde det ikke vært enklere
å gi St. Peters nøkler fra far til sønn?
Primogenitur.
Det er den enkleste og mest effektive overføringen av makt.
Som... Som et monarki?
Guds kongerike, her på jorden.
Gitt fra far til sønn?
Tjenes Gud godt av pavevalgene?
Er kardinalkollegiet nevnt i evangeliene?
Nei.
Det er fortiden.
Primogenitur er fremtiden.
Enkelt, forutbestemt.
Verden vil ikke tolerere...
Ikke ennå. Men...
Vi har makt til å skape og oppløse monarkier,
men vi har ikke et eget kongerike.
Hvis du kunne skape et kongerike for oss,
vil vi skrive boken om vår fremtid.
Fremtiden til kirken, til verden vi lever i,
vil være vår,
din
og dine barns.
Du sier ingenting?
Jeg er
målløs.
Hvorfor tror du vi ønsket deg som kardinal?
Slik at du kunne bli pave en dag.
Skap et kongerike til oss, Cesare.
Og bli både konge og pave.
Dere så hva som skjedde med Colonna,
så dere kjenner reglene.
Vi kjente dem fra før, herre.
Godt.
Tro aldri at jeg ikke vil følge mine verste instinkter.
Eller at det ikke er i deres interesse å være lojal mot meg.
Vi har en hær her.
Den er godt utstyrt, har endelig fått krutt.
Den har generaler.
De tror de styrer. Det gjør de ikke.
Dere styrer.
Hærer ter seg som gresshopper i områdene de forflytter seg i.
Dere skal hindre disse hærene i å gjøre det.
Dere skal angripe én borg.
Borgen i Forlì.
Og nå, mine venner, møt styrkene deres.
Hva står det på dette sverdet?
Så vi er med ham nå.
Jeg vil ikke være imot ham.
Hva står det på dette sverdet?
Enten Cesare eller ingenting.
Vi har vanæret ham, bror.
Har jeg?
På flere måter enn jeg kan telle.
Frue.
Herre.
Han vet det.
På en eller annen måte vet han det.
Hvorfor er dine kjærtegn det eneste som beroliger meg?
Du har brukt et liv på å trekke deg unna meg.
Jeg er lei av det.
Jeg er lei av ektemannen min.
Jeg er lei av livet.
Det eneste jeg aldri blir lei av, er deg.
Kan du si meg hvorfor? Hvorfor...
Hvorfor er vi forbannet med denne følelsen som føles så
naturlig
og god?
Når vi er sammen, hvorfor virker det som Gud sitter i rommet med oss?
Og når du er borte,
klarer jeg å glemme deg.
Og så én berøring av hånden din, og Gud kommer farende tilbake.
Gud eller djevelen.
Samme hva det er, er det overveldende.
Jeg må snart reise.
Ja, jeg vet det.
Du har endelig fått hæren din.
Du har borger å rive ned.
Vil du tenke litt på meg?
Og vil du love å beskytte deg selv?
Hva kan trøste deg, søster?
Bare et nytt barn, tror jeg.
Min mann klarer det bare når han har drukket.
Som nå.
Bror.
Alfonso.
Eller er detIl Duce?
Det også.
Har du truffet skyggene mine?
De ser på når jeg drikker, de ser på når jeg knuller!
Jeg hadde en bror som luktet som det.
- Som hva? - Vin. For mye.
Men han døde.
- Ja, av det samme. - Av hva?
Svir! Slutt, elskede.
Hører du ikke? Hæren hans er underveis.
- Kan jeg bli med dem? - Alfonso!
Nei, vi er nok enige om at jeg er ubrukelig her,
men jeg kan bruke et sverd.
Legg det vekk, elskede.
Jeg kan til og med såre til blods.
- Nei. - Jeg tar gjerne imot en utfordring.
Ethvert slags oppdrag.
Er jeg hyret?
Når jeg kommer tilbake, skal jeg vurdere det.
Inntil da: Legg vekk sverdet.
Rolig!
Vakter, til brystvernet!
Ja, kaptein!
Hold linjene!
Baktroppen til brystvernet!
Hold stillingene!
Hold vimplene høyt!
Formasjon i front!
Tenk om du kunne kjempe, mor.
Jeg kan klore. Som en katt.
Jeg har mistet tjeneren min.
Jeg savner hans råd.
Jeg kan gi råd selv om jeg ikke kan kjempe.
Han kunne lese meg som en bok.
Han visste hva han skulle gjøre,
uten en setning, uten et ord.
Hærer trenger horer, ikke sant?
Jeg var en hore en gang.
La være.
Gjør sannheten vondt?
Du var kurtisane.
Jeg vil ikke være sønnen til en hore.
Det har gjort deg til den du er.
Vi kom fra ingenting.
Ikke om din far får det som han vil.
Han har ambisjoner.
Mer enn jeg kunne drømme om.
Fortell.
Det kan jeg ikke.
Jeg tør knapt tenke på dem.
Du tør ikke? Det har jeg aldri hørt før.
Det er mye jeg frykter.
Først og fremst når det gjelder Lucrezia.
Ta vare på henne.
Hun kan knapt bevege seg med alle vaktene.
De passer på ektemannen hennes.
Stoler du ikke på ham?
På at han vil beskytte henne?
Nei, jeg stoler ikke på ham.
Roma vil snart forandre seg, mor.
Ikke nå igjen.
Rytter! Lukk opp porten!
Fortell.
Hva tror du?
Det er begynt.
Hæren hans marsjerer fra Roma i mørket.
Ti dager unna.
Du kan telle. Bra, det trenger du.
De er flere tusen, utstyrt for beleiring.
Vi har minst 10 dager på å forberede oss.
Planen vår, hvis ikke noen har en bedre,
er å lagre nok forsyninger til å overleve enhver beleiring.
Jeg vil ha hvert gram korn,
alt fjærkre og buskap brakt inn i byen.
Kaptein!
Bevegelse!
Der!
- Det er generalen. - Se!
Jeg vil ha hugget ned all skog rundt Forlì,
hvert eneste tre, hver eneste busk, hvert eneste skjulested.
Jeg vil ha en åpen slette nedenfor muren,
klart sikte
der alt som rører seg, er et mål.
Grav grøfter langs disse grensene,
her, her og her,
dekket av kvister,
og med spissede staker i bunnen.
- Frue! - Vi skal møte fienden
idet de nærmer seg,
lokke dem mot grøftene...
Frue, tilgi meg, men...
Kavaleriet vårt hopper over, lokker deres infanteri nedi...
- Frue, du må... - Og kanonene deres kan ikke krysse.
- Hva er det? - Du må se dette!
- Kan det ikke vente? - Nei.
Cesare Borgia venter ikke.
Lukk porten!
Menn til porten!
- Fort! - Til våpen!
Du så hæren hans forlate Roma 10 dager unna.
Han hadde en annen hær fra Frankrike
som han klarte å skjule et eller annet sted.
Vi er under beleiring.
Vi er under beleiring, og det er snart vinter.
- Selvsagt. - Men som kristne handelsmenn
må de også gi tiende til kirken.
De har hørt rykter om at...
Beleiringen av Forlì har begynt.
Det er en overraskelse.
Pavehæren har knapt nok forlatt Roma.
Sønnen din gjemmer hærer slik en sjonglør gjemmer nelliker.
Skogen ved Forlì er full av kanoner.
Venezias ambassadør krever audiens,
det gjør også ambassadørene fra Umbria, Ferrara, Bologna
og Det tysk-romerske riket.
Det blir en travel morgen.
Be dem stille spørsmålene til vår sønn,
gonfaloniereav pavehæren,
hertug Valentino.
Og hvor finner vi ham?
Med hærene sine, formoder vi.
Hvor nå de er.
Du har sparket borti et vepsebol, og ennå er det bare formiddag.
Godt.
La overraskelse være vårt hemmelige våpen.
Én hær på plass,
en annen vandrer av gårde i full offentlighet.
Vi ville satt pris på å få vite det.
Er det bedre å vite eller ikke å vite
når du må påberope deg uvitenhet?
Vi vil helst si sannheten,
om sant skal sies.
Da må jeg la deg være uvitende.
Det vil bli en pris å betale for den franske medvirkningen.
Napoli?
Den franske ambassadør vil ønske audiens.
Vi lar gjerne Napoli gå til hundene
om din søster kan spares for mer ubehag.
Jeg har ikke vært her.
Hva?
Du har ikke sett meg.
Nei...
Eller snakket med meg.
Nei. Vi taler til en tom seng.
Vi visste aldri at det ville være så moro.
Så forbli usynlig.
For alle andre enn oss.
Vakt, fremad.
Rolig.
Rytter! Til side!
Gonfaloniere!
Gi meg de dårlige nyhetene.
Firenze ble så overrasket over beleiringen av Forlì
at de knapt la merke til hæren som marsjerte over deres territorium.
Kan jeg bry deg en gang til?
Har det med mitt hjemlands sikkerhet å gjøre?
Kanskje.
Kong Ludvig av Frankrike er for øyeblikket i Milano.
Og han vil ikke bli der lenge.
Nei, han vil ha tilbake sitt elskede Napoli.
Og hvordan kan jeg hjelpe til
med en slik skremmende mulighet?
Du kan si til ham
at når jeg har tatt Forlì, vil jeg ta meg av Napoli.
Min søster, Lucrezia, vil bli hans regent
og regjere i hans navn.
Vet din søster om sin tiltenkte skjebne?
Hun er det dyktigste mennesket jeg kjenner.
Og hennes ektemann?
Vil han få en rolle å spille?
Jeg burde ikke ha spurt om det, burde jeg vel?
Hold øye med målet!
Hold stillingene!
I stilling!
Ned!
Hold stillingene!
Jeg trenger flere menn!
Vitelli!
Hva skal du med beleiringstårn?
Stoler du ikke på kanonene dine?
Murene er over tre meter tykke.
Ingen har noen gang brutt gjennom dem.
Så vi trenger kanskje andre alternativer.
Du må spise, frue.
Hva står på menyen?
Fanget due?
Kokt rotte?
Den vanlige suppen
av det som er igjen.
Hva om dette er slutten?
Jeg kan ikke tro at du sier dette.
Jeg har mistet sønnen min.
Folket sulter.
Og fryser.
Noe vil skje.
Endeus ex machina?
Og du har ikke annet valg enn å kjempe.
Du har ikke noe å forhandle med.
Kroppen min?
Den er ikke lenger ung.
Men den pirret ham en gang.
Jeg har hørt ryktene.
Min legende?
Du kan ikke forhandle med den.
Nei.
Nei...
Og legenden min krever at jeg brenner
eller dør på et sverd.
Eller overlever,
i triumf.
Men jeg kan ikke se et triumferende utfall.
Om jeg ikke har oversett noe. Har jeg det?
Det er ennå ikke over.
Nei.
Nei, veggene er over tre meter tykke.
Ingen kanoner kan rive dem.
Så valget er å sulte i hjel,
sakte,
eller overgi oss.
Og jeg vil aldri overgi meg.
Lov meg en ting.
Her.
Samme hva som skjer,
ikke la ham ta meg levende.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Og hvis du overlever,
burde du vurdere fremtiden din.
Hvilken fremtid?
Cesare Borgia.
Han er kanskje fremtiden.
Micheletto.
Hvor har du vært?
Snakket med Gud.
Og hva sa han?
Ingenting.
Så du er med meg igjen?
Du kan slå mot de murene i ukevis.
Det vil ikke ha noen effekt.
Kom du bare for å fortelle meg det?
Jeg ble født i Forlì, har du glemt det?
Kom.
Det er et gammelt romersk steinbrudd
under nordtårnet, ved siden av porten.
Hvis du måler avstanden, triangulerer en bane,
legger en markør over.
Bombarder det stedet.
Da vil tårnet falle.
Du kan ikke bare forsvinne på den måten.
Hvem skal stanse meg?
Du?
Jeg er død.
Følg den gamle elvebredden.
Se under rankene.
Du vil finne en inngang.
Farvel, Cesare Borgia.
Hva er dette for et sted?
Et gammelt romersk steinbrudd.
Så...
Hvis informanten min har rett,
er nordtårnet rett over oss.
Og portene er her.
Og hvis han tar feil?
Hvis han tar feil, så tar han feil.
La oss anta at han har rett.
Hvordan måler vi det?
Vi må skritte det opp,
finne nordnordvest.
Og så triangulere.
La oss sette i gang.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte...
Det kan gå, men vi må være nøyaktige.
- Det er 248 skritt... - Nordvest.
- Nordvest. Akkurat. - Det går ikke.
- Jo. Det kan gå. - Hvordan kan du være så sikker?
Hvis du ikke tror meg, bare følg med.
Jeg trodde aldri jeg ville få se deg holde det.
Ikke så lenge.
Her, frue.
Fem, seks, sju...
Her.
120, 21...
Jeg burde drepe deg nå!
Det kan du gjøre.
Men jeg har et hvitt flagg. Du kan også snakke.
Ikke med en Borgia.
Jeg har opplevd nok dobbeltspill for et helt liv.
Jeg er ikke min bror, Caterina.
Nei, du torturerer ikke gutter,
du dreper dem.
Han var bevæpnet.
Mange, tusenvis, innenfor disse murene er det ikke.
Du setter en grense.
Vil du ikke engang høre vilkårene mine?
Jeg tror jeg vet hva de er.
Men gjenoppfrisk hukommelsen min.
Overgi deg.
Du, våpnene, borgen,
og jeg vil spare befolkningen.
Som jeg sa til din døde bror:
Jeg vil aldri bøye meg for horebukken i Roma.
Skjold! Tilbake!
- Gå! - Tilbake!
Til linjen!
- Ut av skuddhold! - Kom igjen!
Klare!
- Åpne linjen! - Åpne!
- Herre. - Målte jeg riktig?
Jeg telte, 248.
- Og retningen? - Jeg sjekket. Nordvest.
Få se om jeg forstår.
Du vil treffe bakken under muren,
ikke selve muren?
Det hvite flagget.
Forbered deg på latter.
Hån.
Jeg ville ønsket det velkommen.
Lad!
Sikt.
- Fyr! - Fyr!
Det er for kort.
Endre skuddholdet!
Det er skytetrening!
Kunne ikke engang treffe det!
- En gang til! - Lad!
Fyr!
- Bra! - Fulltreffer!
Gi ham en premie!
- Lad! - Fyr!
Igjen!
- Igjen! - Fyr!
Igjen!
Fyr!
Raskere!
- De er ferdige! - Fyr!
- Lad! - Lad!
Fyr!
- Hva skjedde? - Kaptein, vi beveger oss!
- Se! - Hva er den lyden?
Jeg vet ikke!
Tilbake!
- Løp! - Kom igjen!
Løp!
Muren har falt!
Å, du svake i troen.
Få styrkene på linje.
Nå begynner det.
Formasjon! Forbered angrepet!
Våpen!
Nå!
Presenter!
- Angrip! - Angrip!
Angrip!
Ri dem ned!
Kom, raskt!
Angrip!
Stans!
Stans! Holdt!
- Stans! - Ned med våpnene!
Stans! Jeg vil ikke ha en massakre.
Vil du ha meg?
Ta meg.
Blås meg i tusen småbiter!
Kom igjen, rett buene mot meg.
Jeg vil ha 100 piler stikkende ut.
Som et pinnsvin!
Skyt på tauet.
Kom igjen!
Du kan få beholde livet, Caterina.
Nei...
Jeg vil ikke ha det lenger.
Gi meg en legendarisk død.
Må det en Caterina Sforza til for å drepe en Caterina Sforza?
Pokker ta deg, spanske halvblods!
Du skal leve.
- Jeg insisterer. - Hvorfor?
Fordi jeg ønsker det.
Nøkkelen.
Jeg burde ha drept deg på denne sengen.
Det vet vi begge.
Men du gjorde ikke det.
Ikke rør kjolen min!
Tilgi meg.
Men jeg vil ikke la deg bli sett offentlig
slik som dette.
Hva bryr det deg?
Jeg har temmet en legende.
Hunntigeren i Forlì.
Jeg vil du skal kle deg for anledningen.
Gult og svart.
Tigerstriper.
Bud!
Lag et bur til henne.
Et gyllent et.
Kle det med hermelin og svart sateng som en likvogn.
La den trekkes av hester med livré og fjær.
Hennes ankomst til Roma skal være spektakulær.
Vi har fanget en legende. Hun bør fremstå som en.
Og så?
Jeg skal forberede værelser i Castel Sant'Angelo.
Fengselet hennes kan bli hennes borg,
hun fortjener intet mindre.
Hun hadde en snikmorder, hadde hun ikke?
Rufio.
En mester i dødens kunst.
Er han i denne sørgelige forsamlingen?
Ja.
Få denne Rufio også sendt til Roma.
Kom, men ikke klor meg.
Jeg har ingen klør igjen.
Så ta hånden min.
Nei, ta armen min.
Dette er min likvake, ikke mitt bryllup.
Ta den likevel.
Hvorfor?
Du tok den en gang.
Frue.
ROMAS PORTER
Velkommen til Roma!
God dag, frue!
Hadde det ikke vært enklere
om du hadde kommet av egen fri vilje?
Resultatet ville til syvende og sist blitt det samme.
Skal jeg legges på pinebenken?
Nei.
Vi har forberedt værelser til deg.
Som passer din stand.
Med vakker utsikt mot Peterskirken.
Ikke vær så ubetenksom, Deres Hellighet.
Jeg har fortsatt tenner.
Slipp ham fri fra veggen.
Har de mishandlet deg, Rufio?
Jeg hadde en mann som deg en gang.
I stand til enhver oppgave.
Hinsides alle dyder.
Hinsides godt og ondt.
Hinsides alt, unntatt lojalitet.
Jeg ba om å få skrifte for deg, far.
Fordi du har syndet?
Nei, fordi det er det eneste stedet jeg ikke kan overhøres.
Min bror har spioner overalt.
Burde jeg tilby mine tjenester?
Du virker umulig å knekke. Det liker jeg.
Tilbyr du meg en stilling?
Jeg kunne gi deg en oppgave, se hvordan du presterer.
Fortell.
Jeg har vært en dårlig hustru.
Har du vært utro?
Som jeg sa, far, dette er et falskt skriftemål.
Som alt rundt oss er falskt.
Men jeg ba deg om å møte meg
for å fortelle meg én sann ting.
Jeg trenger å få noen ut av veien.
På en måte som ikke vil rette mistanke mot meg,
familien min eller noen som er knyttet til meg.
Har du et navn?
Ryktet sier at Cesare har planer om Napoli.
Jeg vet at du vært i kontakt med den franske kongen.
Hvis dette er sant, er ektemannen min så godt som død.
Alfonso av Napoli, prins av Bisceglie.
Gift med din søster?
Ja.
Og du vil bruke meg.
Utspekulert.
Og hvis jeg blir tatt?
Blir du det?
Hva tror du?
Du burde ikke lytte til rykter.
Jeg har ingen andre å betro meg til.
Og dette er et enkelt spørsmål fra en datter til en far.
Som en gang trodde hun sto hans hjerte nær.
Det er ingen nærmere...
Ikke lyv for meg, far.
Nå som din ambisjon er den samme som min brors,
er den ambisjonen tidoblet.
Så jeg spør igjen om Napoli.
Den tausheten er svaret mitt.
- På tide å gå hjem. - Herre.
Lucrezia?
Lucrezia.
- Lucrezia. - Hun er indisponert.
Alfonso.
Jeg sa til henne at jeg skulle komme hit i kveld.
Komme for å slippe oss fri? Er det det?
For å slippe meg fri, endelig.
Ja.
- Ja, du er fri. - Fri?
Byen er din.
- Uten en skygge? - Gå hvor du vil, alene.
Slik broren din gjorde?
Jeg advarer deg.
En anonym kniv, et plask i elven,
eller var det din egen kniv?
- Bror! - Prins for deg, ikke bror!
Din søsters ektemann!
Det holder!
Selvsagt elsker du din søster!
For mye.
Stans!
Gud!
Nei!
- Nei. - Nei!
- Det er ikke slik du tror. - Nei! Bror, nei!
Nei! Nei!
- Han utfordret meg. - Nei!
Han prøvde å drepe meg og falt på sverdet.
Nei! Slipp meg! Tilkall lege!
Tilkall lege!
Nei! Nei!
Gå!
Han har drept meg.
- Han har drept meg, elskede. - Nei.
Han har drept meg...
- Slik dere begge ønsket. - Nei.
Jeg burde aldri...
...aldri ha elsket deg.
Jeg burde aldri ha elsket deg.
Jeg kan ikke føle hendene mine!
Det brenner i siden!
Gi meg noe...
Gi meg noe, hva som helst!
Bit i denne. Bit!
Så, elskede.
Mot smerten.
Ligg stille.
Vent her, jeg kan fortsatt trenge en profesjonell.
Ligg stille.
- Hva kan du gjøre? - Ingenting.
La det gå sin gang. Det kan ta flere dager.
Rolig, elskede.
La ham være hos familien.
Jeg vet at du kan gjøre slutt på disse smertene.
Så hvis du noen gang har elsket meg,
gjør meg denne siste tjenesten.
Det kan jeg ikke.
Jo, det kan du!
Du er en Borgia.
Er det alt jeg er nå, bror?
Borgia?
En profesjonell.
Lucrezia?
Lucrezia.
Lucrezia!
Jeg skal aldri vaske vekk dette blodet.
Da må jeg gjøre det.
Du skal bli naken
og ren
og fri for blod igjen.
Og min.