Emlékeztetőül:
Te vagy az életem öröme.
Mindketten tudjuk, hogy ez nem igaz.
Meddig maradhat ez így?
A szóbeszéd szerint hárman vagyunk ebben a házasságban!
Ne provokálj, uram!
Nyilvános botrányt okozna, ha valami illetlen kapcsolatra célozgatna.
Egy család vagyunk, szeretjük egymást. Hol itt a botrány?
- Összezavarom a pápát. - Jobban mint eddig?
Nekem van seregem, ágyúm és váram.
Ez a mi pillanatunk.
Catherina Sforza szövetkezik Nápollyal, megerősíti a várát,
ágyúkat rekvirál... Lassan legyőzhetetlen lesz.
Megbízlak a húgom védelmével.
Tudni akarom, hol van ő és a férje, minden órában, minden nap.
Fogoly voltam Nápolyban, és most fogoly vagyok Rómában.
Cesare Borgia jön és megy, mint egy szellem az éjben.
A zsebében van a francia király. A francia hadsereg a parancsára vár,
és senki nem tudja, hogy mit tervez.
- Utálod, igaz? - Drágább az irhám, mint az utálatom.
Legyen ez lecke azoknak, akik elárulnak!
Catherina Sforza minden nap több szövetségest gyűjt. Háború lesz.
Add át a sereget! De hát közösek a céljaink, apám!
Mik a te céljaid? Megosztod velünk?
Ha most elgyengülünk, megsemmisítenek.
Birodalmat kovácsolok neked, bízz bennem!
Róma már nem csak a Borgia pápát jelenti.
Róma már Cesare Borgia is.
Ha ide Rómába jövök, nincsenek szolgáim.
Firenze nem engedheti meg magának.
Á, a demokrácia, Senor Machiavelli...
Állítólag vannak értékei.
Te mit neveznél tökéletes bűnténynek, uram?
Ha nincs meg az áldozat.
Nem. Ha nincs gyanúsított.
Gyakran gondolok rá, hogy aki megölte az öcsédet...
azt senki sem gyanúsítja, de ő mindenkit gyanúba kever.
Ő követte el a tökéletes bűntényt.
Az ilyen emberből lehet tökéletes fejedelem.
Hogy lehetne fejedelem fejedelemség nélkül?
Sehogy. Gondolom, hogy ezért akartál Forliról beszélni.
Ha megtámadjuk Forlit, mit tesz Firenze?
Tudod, hogy mit tesz Firenze. Azt, amit mindig. Semmit.
Firenzei területen át tudunk csak odajutni.
Menjetek éjszaka! De az nagy zajjal jár.
Ez a sereg csendes lesz. Nem zajong, nem fosztogat.
Két seregről hallottam. Az kettő zaj.
Megőrzöd a titkot?
A francia sereg már ott van, Romagna erdeiben.
Jóval túl Firenze határain.
A pápai sereg előttem indul el, az éj leple alatt.
Semmi búcsúztatás, se éljenző tömeg?
Nem, semmi ilyesmi.
És jobb, ha nem tudsz semmit az utamról.
A seregem Firenze határánál lesz, mire Firenze felébred.
De nem tudjuk megindokolni a firenzei követnek...
Nem szükséges.
Biztosított, hogy beléphetünk a területükre, és tovább mehetünk.
Ahogy Szókratész mondta,
az igazi bölcsesség tudni, hogy nem tudunk semmit.
Birodalmat alkotok neked, apám.
De ki uralja, miután meghaltunk?
Viszálykodás és gyűlölködés... Szavazatvásárlás a konklávéban...
Családok és frakciók, kard kard ellen...
Nem lenne sokkal egyszerűbb...
ha Szent Péter kulcsai apáról fiúra szállnának?
Az elsőszülöttre.
A hatalomátadás legegyszerűbb és leghatékonyabb módja.
Mint egy monarchiában.
Isten igaz királysága, itt a Földön.
Átszáll apáról a fiára...
A pápaválasztások jól szolgálták Istent?
A Bíborosok Kollégiumát említi az evangélium? Nem.
Ez a múlt.
A primogenitúra a jövő.
Egyszerű, jól lerendezett.
- A világ nem tűrné, hogy... - Még nem.
Bár hatalmunkban áll felemelni és elvetni monarchiákat,
nekünk nincs királyságunk.
Ám ha te alkotsz egy királyságot...
mi fogjuk írni a jövő könyvét.
Az Egyház jövője, és a világé, amelyben élünk, a miénk lesz.
A tiéd. És a gyermekeidé.
Nem felelsz?
Nem, ez most megnémított.
Vajon miért akartuk, hogy bíboros légy?
Hogy egy napon pápa lehess.
Szerezz nekünk egy királyságot, Cesare! És légy király és pápa!
Láttátok, mi történt Colonnával. Ismeritek a szabályokat.
Anélkül is ismertük, uram.
Ne higgyétek, hogy nem a legrosszabb ösztöneimet fogom követni!
És hogy van a számotokra jobb, mint hűségesnek maradni.
Van egy hadseregünk. Jól felszerelt, puskapora is van...
és tábornokai. Azt hiszik, ők parancsolnak, de nem, hanem ti.
A seregek sáskarajként pusztítják a földeket, amiken átmennek.
Ti megakadályozzátok, hogy a mieink ezt tegyék.
Megtámadtok egy várat, de csak egyetlen várat.
Forli várát.
És most, barátaim, a csapatokhoz!
Mit mond ez a kard?
- Tehát vele vagyunk. - Nem lennék ellene.
Mit mond ez a kard?
Vagy Cesare, vagy semmi.
- Megszégyenítettük, bátyám. - Én is?
És számtalan módon.
Tudja. Valahonnan tudja.
Miért van, hogy csak a te érintésed nyugtat meg?
Egész életedben elhúzódtál tőlem. Beleuntam.
Unom a férjemet, unom az életet...
Az egyetlen, amit nem unok, te vagy.
Mondd meg, miért?
Miért vagyunk megverve ezzel az érzéssel, ami...
olyan természetes és jó?
Miért érzem, hogy amikor együtt vagyunk, Isten is velünk van?
És amikor elmész, el tudlak felejteni...
de aztán egy érintésedre Isten máris siet hozzánk.
- Isten vagy Ördög? - Bármelyik, engem legyőz.
- Hamarosan indulok. - Igen, tudom.
Végre van sereged. Várak, amiket le kell rombolnod.
Rám is gondolsz majd néha? És ígéred, hogy vigyázol magadra?
Mi vigasztalna meg, húgom?
Az egyetlen, ami vigasztalna, még egy gyermek.
De a férjem csak akkor képes erre, ha teleitta magát...
Mint most is.
- Bátyám! - Alfonzó.
- Vagy inkább Il Duce? - Az is jó.
Találkoztál már az árnyékaimmal?
Figyelnek, ha iszom, lesik, amikor szeretkezem!
- Volt egy bátyám, akinek ilyen szaga volt. - Milyen?
- Borszag, sok boré. - Ő meghalt.
- Igen, és ebbe. - Mibe?
Az ivásba. Hagyd abba!
Nem hallod? Elindul a serege! Csatlakozhatok?
Ó, nem, tudjuk, hogy itt semmi hasznom, de a karddal tudok bánni!
- Tedd le, szerelmem! - Tudok én vért ontani.
Ne!
Örülnék egy kihívásnak, bármiféle hódításnak!
Felveszel?
Ha visszatértem, esetleg kinevezlek.
Addig pihentesd a kardod!
Bár tudnál harcolni, anyám!
Úgy karmolok, mint egy macska.
Meghalt a csatlósom. Hiányoznak a tanácsai.
Harcos nem lehetek, de tanácsadó igen.
Olvasott engem, mint egy könyvet.
Tudta, mit tegyen. Parancs nélkül, egy szó nélkül.
A seregnek kellenek szajhák is, nem? Én az voltam.
Anyám, ne!
- Fáj az igazság? - Te kurtizán voltál.
- Nem egy szajha fia vagyok. - Így vagy, aki vagy.
- Tudom, a semmiből jöttünk. - Nem, ha apád akaratán múlik.
Vannak ambíciói. Több mint álmodtam volna.
Beszélj!
Nem lehet. Gondolni sem merek rá.
Félsz? Te? Ezt még nem hallottam.
Sok mindentől félek.
Most főleg Lucrezia miatt. Vigyázz rá!
Vigyáznak rá az őrei. Bosszús is miatta.
- Ők a férjére vigyáznak. - Nem bízol benne?
Hogy megóvja a veszélytől? Nem, ebben nem bízom.
Róma változóban van, anyám.
Már megint?
Lovas érkezik! Nyisd a kaput!
- Beszélj! - Mit képzeltél? Elkezdődött.
A serege éjjel elindult Rómából.
Tíz nap az út.
Számolod? Jó, mert kell is.
Több ezren vannak, ostromágyúkkal.
De van tíz napunk. Még felkészülhetünk.
A haditervünk, hacsak másnak nincs jobb,
felhalmozni annyi készletet, hogy minden ostromot kibírjunk.
Minden uncia gabonát, minden barmot és baromfit hozzatok be!
Kapitány! Mozgást látok!
Vágják ki az erdőket Forli körül,
minden fát, minden bokrot, ami fedezéket nyújt!
Nyílt terepet akarok a várfalak előtt,
ahol minden, ami mozog, a célpontunk.
Ássanak árkokat a határok mentén, itt, itt és itt!
Fedjék be rőzsével,
és a vizesárkokba állítsanak hegyes karókat!
Aztán megtámadjátok a közeledő ellenséget,
- és az árkok felé csaljátok őket. - Asszonyom, bocsáss meg...
A lovasságunk átugorja az árkokat, az ő gyalogságuk belerohan...
- Asszonyom, meg kell. - ...és az ágyúig sem jutnak át.
- Mi van? - Ezt látnod kell!
- Nem várhat? - Nem, mert Cesare Borgia sem vár.
Láttad, hogy a serege elhagyja Rómát, és tíz nap az út!
Volt egy másik, a francia serege,
amit sikerült elrejtenie valahogy valahol.
Megostromolnak!
Megkezdték az ostromot, és közeleg a tél!
Mint keresztény kereskedőnek,
tizedet is kell fizetnünk az Egyháznak.
Hallottak pletykákat, miszerint...
Forli ostroma megkezdődött.
Na, ez meglepő. A pápai sereg most hagyta el Rómát.
A fiad úgy tünteti el a seregeit, mint egy bűvész egy szegfűt.
E percben pedig már Forli várát ágyúztatja.
A velencei nagykövet audienciát kér.
Ugyanígy Umbria, Ferrara, Bologna
és a Szent Római Birodalom követe is.
Zsúfolt napja lesz Szentségednek.
Intézzék kérdéseiket a fiunkhoz,
a pápai sereg vezetőjéhez, Valentino herceghez!
És hol találjuk meg őt?
A seregeinél, feltételezzük. Bárhol is legyenek most.
Levertél egy darázsfészket, és még dél sincs.
Jó. Legyen a meglepetés a titkos fegyverünk!
Egy sereg már ott van,
amikor a másik a nyilvánosság előtt elmasírozik.
Élveztük volna, ha előre tudjuk.
Tudni vagy nem tudni jobb, ha tudatlanságot színlelsz?
Mi inkább az igazat mondanánk, ha az elmondható.
Akkor tudatlanságban hagylak.
Milyen árat kell fizetni a francia részvételért?
Nápolyt. A francia nagykövet kihallgatást fog kérni.
Ó, mi örömmel odavetnénk a kutyáknak Nápolyt,
ha ez nem okozna újabb kellemetlenségeket a húgodnak.
- Nem voltam itt. - Mi?
Nem láttál itt, nem beszéltél velem.
Ó, nem, egy ággyal beszélgetek.
Nem gondoltuk volna, hogy ez ilyen remek szórakozás.
Jó, maradj csak láthatatlan!
De azért mi lássunk!
Mondd a legrosszabbat!
Firenzét annyira meglepte, hogy ostrom alá vetted Forlit...
hogy szinte észre sem vette a területén átvonuló hadseregedet.
Számíthatok rád még valamiben?
Köze van ennek hazám biztonságához?
Lehet. Lajos a francia király Milánóban van.
De nem sokáig marad ott.
Nem. Szeretett Nápolyát akarja visszakapni.
És hogy segíthetnék én ilyen rémítő kilátások közepette?
Tanácsolhatnád neki, hogy miután bevettem Forlit,
kiegyezem Nápollyal.
A húgom Lucrezia legyen a régens, és ő uralkodjon Lajos nevében.
Tudja a húgod, milyen sorsot szánsz neki?
Nem ismerek nála alkalmasabbat erre.
És a férjének milyen szerepet szánsz?
Ezt nem kellett volna megkérdeznem.
Vitelli!
Minek ezek az ostromtornyok? Nem bízol az ágyúidban?
Három és fél méter vastag a fal. Ezt nem tudjuk szétlőni.
Más lehetőségekkel próbálkozunk.
Enned kell, úrnőm.
Mi a kínálat?
Fogoly gerle? Főtt patkány?
A szokásos leves, a maradékokból.
- Lehet, hogy ez a vég? - Nem hiszem el, hogy ez te mondod.
Megfalt a fiam, az embereim éheznek...
- És fáznak. - Valami történni fog.
Valami deus ex machina?
Nincs más lehetőség, csak a harc. Nincs tárgyalási alapod.
A testem?
Már nem fiatal, de egykor kívánta.
Hallottam erről.
A legendámról?
- Az sem tárgyalási alap. - Nem.
A legendám megköveteli, hogy vagy a tűz, vagy kard öljön meg.
Vagy éljek, győztesen.
De nem látom a győzelem esélyét. Vagy elkerüli valami a figyelmemet?
- Ez még nem a vég. - Nem.
Három és fél méter vastag falakat nem tudnak szétlőni.
Tehát vagy lassan éhen halunk...
vagy kapitulálunk.
De nem adom meg magam.
Ígérj meg nekem valamit! Gyere!
Bármi történik...
engem nem foghatnak el élve.
Én mindent megteszek.
És ha túléled, gondolj a jövődre!
Milyen jövőre?
Cesare Borgia. Ő lehet a jövő.
Micheletto.
Hol voltál eddig?
- Istennél. - Mit mondott neked?
Semmit.
Most megint velem vagy?
Lövetheted a várat hetekig, nem ér semmit.
Ezt akartad elmondani?
Forliban születtem. Elfelejtetted?
Gyere!
Van itt egy római kőbánya.
Az északi torony alatt halad, a kapuig.
Ha kiméred a távolságot,
és háromszögelsz, megjelölöd azt a pontot és löveted,
a torony ledől.
- Nem mehetsz el csak így. - Ki gátolna meg?
Te?
Halott vagyok.
A patakmederben menj! A vadszőlő indái...
rejtik a bejáratot.
Isten veled, Cesare Borgia!
Mi ez a hely?
Egy régi római kőbánya.
Ha az információ igaz, az északi torony felettünk van.
- A kapu meg arra. - És ha nem igaz?
Ha nem igaz, hát nem igaz. De tegyük fel, hogy az!
Hogy mérjük ki?
Számoljuk a lépéseket. Irány észak, északnyugat!
Aztán háromszögelünk.
Akkor lássunk hozzá!
Egy, kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc...
Ez sikerülhet, de pontosnak kell lennünk. 248 lépés.
- Északnyugat. - És északnyugat, pontosan.
- Ez nem fog beválni. - De, beválhat!
Hogy lehetsz ebben biztos?
Ha nem hiszel benne, akkor csak ülj, és nézd!
Nem hittem, hogy ezt látom a kezedben.
Nem sokáig.
Ide, úrnőm!
Öt, hat, hét...
Add ide!
120, 121...
Meg kellene ölnöm téged!
Nem teheted. Fehér zászlóval jöttem. Tárgyalhatsz is.
De nem egy Borgiával. Egy életre elég volt az alattomosságukból.
Én nem az öcsém vagyok, Catherina!
Nem, te nem kínzol kisfiúkat. Te megölöd őket.
Ő fegyvert fogott.
De itt sokan, sok ezren, nem katonák.
Tehát ismersz határokat?
Nem is akarod hallani a feltételeimet?
Azt hiszem, ismerem őket. De emlékeztetőül mondd el!
Teljes megadás. Te, a sereged, a várad, és megkímélem a lakosságot.
Megmondtam a halott fivérednek is.
Soha nem hajolok meg a római kurvapecér előtt.
Pajzsot fel!
- Kiléptem? - Számoltam, 248.
- És az irány? - Figyeltem. Északnyugat.
Akkor, ha jól értettem,
a földet löveted a várfal előtt, és nem magát a falat.
A fehér zászlót.
Nevetni fognak rajtad, és gúnyolni.
Jó, csak tegyék.
Ágyút tölts!
Cél!
Tűz!
- Mi ez, lőgyakorlat? - Kéne egy kis gyakorlás!
- Gyerünk, újra! - Újratölteni!
Tűz!
- Szép volt! - Telibe!
Megérdemli a díjat!
Tűz!
Újra, megint!
Újra!
Tűz!
Gyorsabban!
Tűz! Újra!
Tűz!
Ledőlt a fal!
Ó, ti kicsiny hitűek... Sorakoztasd a sereget, kezdődik!
Most!
Támadás!
Állj!
Nem akarok mészárlást!
Engem akartok? Engem?
Hát tessék! Szaggassatok ezer darabra!
Rajta, vegyetek célba az íjaitokkal!
Lőjetek belém 100 nyílvesszőt! Legyek olyan, mint a sün!
A kötelet célozd!
Megtarthatod az életedet, Catherina.
Nem, azt én már nem akarom.
A legendás halált akarom.
Tehát Catherina Sforza kell ahhoz, hogy megölje Catherina Sforzát?
Átkozott spanyol félvér!
- Élni fogsz. Mindenképpen. - Miért?
Mert én azt akarom.
A kulcsot!
Döftelek volna le az ágyban...
Azt kellett volna. De nem tetted.
Ne érj a ruhámhoz!
Bocsáss meg! De nem akarlak közszemlére tenni.
Miért fontos ez?
Vége a legendának, Forli Nősténytigrise.
Felöltöztetlek az alkalomra.
Sárga és fekete. Tigriscsíkok.
Készíts neki egy ketrecet aranyból!
Belül hermelin és fekete szatén legyen, mint egy halottaskocsin!
Livériás, tolldíszes lovak húzzák!
Azt akarom, hogy a római belépője látványos legyen.
Egy legendát fogtunk el, nézzen is ki annak!
És aztán?
Egy lakosztályt készítek elő neki az Angyalvárban.
Az a börtön lesz az ő vára. Nem érdemel kevesebbet.
- Volt egy csatlósa is, nem? - Rufio.
A halálosztás mestere.
- Itt van e szánalmas csoportban? - Igen.
Akkor ezt a Rufiót is küldd el Rómába!
- Gyere, de ne karmolj meg! - Nincsenek már karmaim.
Akkor fogd a kezem!
Nem, fogd a karom!
Ez a virrasztásom, nem az esküvőm.
- De akkor is. - Miért?
Egykor elfogadtad.
Hölgyem.
Nem lett volna egyszerűbb, hölgyem, ha magad jössz, szabad akaratodból?
A vége akkor is ugyanez lett volna.
- Kínpadra vonnak? - Nem.
Előkészítettük a lakosztályodat. Rangodnak megfelelőt.
Szép kilátással a Szent Péter-bazilikára.
Ne hamarkodd el, Szentatyám!
Még vannak fogaim.
Vegyétek le a falról!
Kegyetlenül bántak veled, Rufio?
Volt egy ilyen emberem. Alkalmas bármire.
Nem volt erényes. Nem ismert se jót, se rosszat, csak egyet, a hűséget.
A gyóntatófülkében akartam beszélni veled, Atyám.
Mert vétkeztél?
Nem, mert ez az egyetlen hely, ahol nem hallhatnak minket.
A bátyámnak kémei vannak mindenhol.
Talán lépjek a helyébe?
Törhetetlennek látszol. Ez tetszik.
Ezt vegyem állásajánlatnak?
Kapsz egy feladatot, és meglátom, hogy hajtod végre.
Mondd!
- Rossz feleség voltam. - Félreléptél?
Mint mondtam, Atyám, ez nem igazi gyónás.
Ahogy hamis itt minden más is.
De azért kértem, hogy találkozzunk...
hogy elmondd nekem bizalmasan azt az egyet, ami igaz.
Végezni kell valakivel...
de úgy, hogy a gyanú ne terelődjön rám, a családomra.
- Senkire, akihez közöm van. - Mondasz egy nevet is?
Azt pletykálják, hogy Cesarénak tervei vannak Nápollyal.
Tudom, hogy van valami egyezséged a francia királlyal.
S ha ez mind igaz, akkor a férjem voltaképpen halott.
Nápolyi Alfonzó, Bisceglie hercege.
- A húgod férje. - Igen.
És én lennék az eszköz. Ez ügyes.
- És ha elkapnak munka közben? - Elkapnak?
Mit gondolsz?
- Ne hallgass a pletykákra! - Nincs más bizalmasom, csak te.
Ez csak egy egyszerű kérdés, amit a lány tesz fel az apjának...
akinek régen közel állt a szívéhez.
- Senki nem áll közelebb. - Ó, ugyan, ne hazudj nekem, Atyám!
Most, hogy ugyanaz az ambíciód, mint a bátyámnak,
ez az ambíció megtízszereződik. Újra kérdezlek.
Mondd, mi lesz Nápollyal?
A hallgatásod a válasz.
- Hazamehettek. - Uram.
Lucrezia?
Lucrezia!
- Lucrezia! - Gyengélkedik.
Alfonzó. Mondtam neki, hogy ma este eljövök.
Hogy szabadon engedj? Igen?
Hogy végre szabadon engedj minket?
Igen. Igen, már mehetsz szabadon.
- Szabadon? - Tiéd a város.
- És az árnyékaim? - Menj, amerre akarsz, egyedül!
Amerre az öcséd ment?
Figyelmeztetlek...
Egy ismeretlen tőre? Egy csobbanás a Tiberisben?
Vagy az a te pengéd volt?
Testvér!
Neked herceg, nem testvér! A húgod férje vagyok!
Elég!
Persze, szereted a húgodat!
Nagyon is.
Állj!
Istenem!
Ne!
- Nem, nem az történt. - Ne, bátyám! Ne!
Ő támadt rám. Nekem rontott, és beleszaladt a kardomba.
Ne! Eressz! Hívj orvost! Hívj orvost!
Ne! Ne! Menj! Kérlek, menj!
- Meggyilkolt. - Nem, nem...
Ahogy mindketten akartátok.
Nem kellett volna szeretnem...
Nem érzem a kezem! Ég az oldalam!
Adj valamit! Akármit!
Harapj rá! Harapd, harapd!
Jól van, drágám.
A fájdalom ellen, harapj rá!
Tarts ki! Tartsd magad!
Várj itt! Szükségem lehet a hozzáértésedre.
Ne mozogj!
- Mit tehetsz érte? - Semmit.
Neki már vége, de napokig tarthat.
Akkor hagyd itt a családjával!
Te véget tudsz vetni a szenvedésemnek.
Ha valaha is szerettél engem, tedd meg ezt nekem utoljára!
- Nem tudom. - De igen, tudod!
Te Borgia vagy.
Már csak ez vagyok, bátyám?
Egy Borgia?
Egy hozzáértő.
Lucrezia?
Lucrezia!
Soha nem mosom le ezt a vért.
Akkor majd én.
Meztelen leszel és tiszta...
akit nem szennyez vér.
És az enyém.