Vidjeli smo... -Ti si mi sve na svijetu. -Oboje znamo da nisam.
Koliko bismo mogli ovako? Kažu da nas je troje u braku!
Ne izazivajte me.
Može izazvati skandal ako spomene naš nedolični odnos.
Rod smo i volimo se. Gdje je skandal?
Želim zbuniti papu. - Više nego što već jeste?
Imam oružje, topove i dvorac. Ovo je naš trenutak.
Udružila se s Napuljem, utvrđuje svoj dvorac, naručuje topove.
Uskoro će biti neosvojiva. Zadužen si za sigurnost moje sestre.
Želim znati gdje su ona i muž u svako doba.
Bila sam zatočenica u Napulju, a sad sam zatočenica u Rimu.
Cesare je kao duh u noći. - Ima francuskoga kralja i vojsku.
Nitko ne zna što kani. -Mrziš ga. -Ali više volim svoju kožu.
To je poruka svim izdajicama. Caterina okuplja saveznike.
Konačnica će biti rat. Daj mi zapovjedništvo!
Ciljevi su nam isti! - Nisi nam rekao svoje!
Ako sad oslabimo, uništit će nas. Izborit ću ti carstvo, vjeruj mi.
Rim više nije samo papa Borgia. Rim je i Cesare Borgia.
OBITELJ BORGIA
U Rimu nemam sluge.
Firenca ih više ne može plaćati. - Demokracija, g. Michiavelli.
Kažu da ima svoje prednosti.
Kakav bi za vas bio savršen zločin?
Zločin bez žrtve? -Ne. Zločin bez sumnjivca.
Na ubojicu vašeg brata nije pala sumnja,
ali sve je druge pretvorio u sumnjivce.
Ta je osoba počinila savršen zločin.
I takva osoba jednoga dana može postati savršen knez.
Kako itko može biti knez bez kneževine? -Nikako.
Zato ste vjerojatno došli razgovarati o Forliju.
Ako Rim napadne Forli, što će Firenca učiniti?
Znate što. Ono što uvijek činimo: ništa.
Ali moramo proći kroz firentinsko područje.
Onda to učinite noću.
Ali vojske buče. - Pobrinut ću se da budu tihi.
Bez nereda i pljačka. -A dvije vojske, čujem, dvostruko buče.
Možete čuvati tajnu? Francuska je vojska već ondje.
U šumama Romagne. Daleko iza granica Firence.
Papinsku vojsku poslat ću pred sobom, noću.
Bez ispraćaja i klicanja gomile? -Ništa slično.
I bolje je da ne znaš gdje sam.
Bit će na granicama Firence prije nego što se Firenca probudi.
Ne možemo to opravdati pred veleposlanikom. -Nećeš morati.
Rekli su mi da smijemo proći kroz njihovo područje.
Sokrat kaže da je prava mudrost kad znaš da ništa ne znaš.
Izborit ću ti carstvo, oče. -Ali tko će vladati kad mi odemo?
Sva ta zloba i nesloga. Prodavanje glasova u konklavi.
Obitelji i frakcije, mač protiv mača.
Zar ne bi bilo jednostavnije
samo predati ključeve sv. Petra iz očeve ruke u sinovu?
Primogenitura.
Jednostavniji prijenos vlasti koji postoji.
Kao monarhija?
Božje kraljevstvo ovdje na Zemlji.
S oca na sina? -Jesu li izbori pape korisni Bogu?
Je li kardinalski zbor igdje spomenut u Bibliji?
Ne. To je prošlost.
Primogenitura je budućnost.
Jednostavna, unaprijed određena.
Svijet neće podnositi... -Još ne, ali...
Mi možemo stvarati monarhije, ali nemamo svoje kraljevstvo.
Ako nam ti stvoriš kraljevinu...
Mi ćemo pisati svoju budućnost.
Budućnost Crkve i svijeta bit će naša.
Tvoja.
I od tvoje djece.
Ništa ne kažeš?
Ostao sam... bez riječi.
Zašto smo željeli da budeš kardinal?
Tako da jednoga dana budeš papa.
Izbori nam kraljevstvo... pa budi i kralj i papa.
Vidjeli ste što se dogodilo Colloni pa znate pravila.
Znali smo ih i prije. -Fino.
Nemojte misliti da neću poslušati svoje najgore nagone.
Ni da vam nije najpametnije da ostanete lojalni meni.
Imamo vojsku. Dobro je opremljena i napokon ima i barut.
Ima vojskovođe koji misle da vladaju, ali ne vladaju.
Vi vladate.
Vojske se ponašaju poput jata skakavaca.
Vi ćete ih spriječiti u tome.
Napast ćete samo jednu utvrdu. Forli.
A ovo su vaši vojnici.
Što piše na ovome maču? - Aut Caesar, aut nihil!
Znači, sad smo s njim. - Ne želim biti protiv njega.
Što piše na ovome maču? - Aut Caesar, aut nihil!
Ili Cesare ili ništa.
Osramotio si ga, brate. -Ja?
Na nebrojeno mnogo načina.
Zna. Nekako zna.
Zašto mi samo tvoj dodir godi?
Cijeloga života odvajaš se od mene. Dosadilo mi je.
Dosadio mi je moj muž. Dosadio mi je život.
Samo mi ti nikada ne dosadiš.
Možeš li mi reći zašto...
Zašto smo prokleti tim osjećajem koji se čini tako...
... prirodnim i dobrim?
Zašto se čini da je Bog s nama kad smo zajedno?
A kad te nema, nekako te zaboravim.
Ali jedan dodir tvoje ruke i Bog odmah dojuri natrag.
Bog ili Vrag? - Ma što bilo, preplavi me.
Uskoro moram otići.
Da, znam.
Napokon si dobio svoju vojsku. Moraš rušiti tvrđave.
Hoćeš li imalo misliti na mene? I obećati da ćeš se čuvati?
Što bi te moglo utješiti, seko?
Mislim da bi samo još jedno dijete to moglo.
Moj je muž sposoban samo kad popije.
Kao sada.
Brate! -Alfonse.
Ili da te zovem Il Duce? -I to.
Jesi li upoznao moje sjene?
Gledaju dok pijem, gledaju dok jebem...
Imala sam brata koji je tako mirisao. -Kako? -Na vino. Previše.
Ali on je umro. -Da, od toga. -Čega? -Poroka. Prestani.
Zar ne čuješ? Njegova je voska krenula. Smijem s vama?
Ovdje sam uzaludan, ali mačem znam baratati.
Spusti ga. -Mogu čak i raniti. -Nemoj.
Želim izazov, bilo kakvo osvajanje.
Uzet ćeš me?
Kad se vratim, razmislit ću o tome. Dotad ne poteži mač.
Da se bar možeš boriti, majko. - Mogu grepsti, kao mačka.
Izgubio sam desnu ruku. Nedostaju mi njegovi savjeti.
Savjetovati mogu.
Čitao me kao knjigu.
Znao se kretati. Bez rečenice, bez riječi.
Vojske trebaju kurve, zar ne?
Bila sam kurva. -Nemoj.
Istina boli? -Bila si kurtizana. Ne želim biti kurvin sin.
Zato si takav kakav jesi. - Uspjeli smo ni od čega.
Neće biti tako budu li pitali tvog oca.
Ambiciozan je. Više nego što sam i ja mogao sanjati.
Reci mi. -Ne mogu. Strah me i razmišljati o tome.
Strah? Tebe? Prvi put to čujem.
Imam mnogo strahova. Većina je o Lucreziji.
Čuvaj je. -Jedva da se može maknuti od čuvara.
Paze na njezina muža. - Ne vjeruješ mu?
Da je može čuvati od nevolja? Ne, ne vjerujem.
Rim će se promijeniti.
Ne opet.
Jahač! Otvaraj vrata!
Reci! -Što mislite? Počelo je.
Vojska je noću krenula iz Rima. -Deset dana od nas.
Znate brojiti? Trebat ćete. Ima ih na tisuće, opremljenih za opsadu.
Imamo bar deset dana za pripremu.
Naš je plan, ako nitko nema bolji,
da prikupimo dovoljno namirnica da izdržimo opsadu.
Želim da sve žitarice, perad i stoku dovedu u grad.
Kapetane! Nešto se kreće!
Želim posjeći sve šume oko Forlija.
Svako stablo, grm i skrovište.
Želim da ispod bedema bude otvoren teren gdje je sve meta.
Iskopajte rovove tu, tu i tu.
Ispunite ih šibljem i oštrim kolcima.
Gospo... -Napadnite neprijatelja dok prilazi i navucite ih onamo.
Gospo... -Naši će konjanici preskočiti rovove,
navući njihove pješake, a njihovi topovi neće moći prijeći.
Što je? -Morate vidjeti. - Zar ne može čekati?
Ne. Cesare Borgia ne čeka.
Vidio si vojsku kako kreće iz Rima! Deset dana od nas!
Ima drugu vojsku, iz Francuske. Nekako ju je uspio skriti.
Pod opsadom smo. Pod opsadom smo, a dolazi zima!
Nastavite. -Ali kao kršćanski trgovci moraju davati desetinu.
Čuli su glasine... -Počela je opsada Forlija. -Iznenađenje.
Papinska vojska tek je krenula iz Rima.
Vaš sin skriva vojske kao magičar karanfile.
U šumama oko Forlija rastu topovi.
Venecija traži audijenciju,
kao i Umbria, Ferrara, Bologna i Sveto Rimsko Carstvo.
Bit će naporno. -Neka pitaju moga sina, vojvodu Valentina.
A gdje bismo ga mogli naći?
Valjda je sa svojim vojskama.
Ma gdje one bile.
Dirnuo si u osinje gnijezdo, a nije ni podne.
Fino. Neka iznenađenje bude naše tajno oružje.
Jedna vojska na položaju, a druga polako ide pred svima.
Bilo bi lijepo da si nam rekao. - Kako je bolje glumiti neznanje?
Draže nam je govoriti istinu, istinu govoreći.
Onda ti ništa ne smijem govoriti.
Platit ćeš svoje Francuze. -Napuljem?
Veleposlanik će tražiti audijenciju.
Rado ćemo predati Napulj ako time pošteđujemo tvoju sestru.
Nisam bio ovdje. -Što?
Nisi me ni vidio ni razgovarao sa mnom.
Obraćamo se praznoj postelji.
Nismo ni znali da to može biti tako zabavno.
Ostani nevidljiv.
Za sve osim nas.
Recite mi najgore.
Firencu je vaša opsada Forlija toliko iznenadila
da i ne obraća pozornost na vojsku koja prolazi.
Smijem li vas zamoliti za još nešto?
Ima li veze sa sigurnošću moje domovine? -Možda.
Francuski je kralj sad u Milanu. - I neće dugo ostati ondje?
Ne, želi svoj voljeni Napulj.
Kako mogu pomoći u toj strahoti? -Možete mu reći...
... da ću se ja pobrinuti za Napulj kad osvojim Forli.
Moja će sestra biti njegova regentica i vladati u njegovo ime.
Zna li vaša sestra za to?
Najsposobnija je osoba koju poznajem.
Hoće li njezin muž igrati kakvu ulogu?
Nisam to trebao pitati, zar ne?
Vitelli! Čemu opsadni tornjevi?
Zar ne vjeruješ topovima? - Zidine su debele četiri metra.
Nikada nisu probijene. Možda ćemo trebati druge mogućnosti.
Morate jesti, gospo.
Što nudiš? Ulovljena goluba ili kuhana štakora?
Standardnu kašu... od onoga što je ostalo.
Što ako je ovo kraj? -Ne mogu vjerovati da to govorite.
Izgubila sam sina, moj narod gladuje...
I smrzava se. -Nešto će doći. - Neki deus ex machina?
I ne možete ništa osim boriti se.
Nemate čime pregovarati. -Moje tijelo...
Više nije mlado.
Ali nekoć ga je dražilo.
Čuo sam glasine.
Moja legenda... -Time ne možete pregovarati.
Ne, ne. Moja legenda traži da izgorim.
Ili da me probode neki mač.
Ili da preživim... kao pobjednica.
Ne vidim mogućnost pobjede, osim ako mi je nešto promaknulo.
Još nije kraj. -Nije.
Zidine su debele četiri metra. Nema topa koji to može probiti.
Mogu umrijeti od gladi, polako...
Ili se predati.
A ja se nikada neću predati.
Obećaj mi nešto.
Ma što da se dogodi,
ne dopusti mu da me dobije živu.
Dat ću sve od sebe.
A ako ti preživiš, razmisli o svojoj budućnosti.
Kakvoj budućnosti?
Cesare Borgia.
On je možda budućnost.
Micheletto.
Gdje si bio?
Razgovarao sam s Bogom. -I što ti je rekao?
Ništa.
I sad si opet sa mnom?
Zidine možete tući tjednima.
Ništa nećete postići.
Došao si mi samo to reći?
Rođen sam u Forliju. Zar ste zaboravili?
Dođite.
Stari rimski kamenolom prolazi ispod sjevernoga tornja.
Ako izmjerite udaljenost, postavite oznaku iznad,
a zatim tučete to mjesto, taj će toranj pasti.
Ne možeš samo tako otići. -Tko će me spriječiti?
Vi?
Ja sam mrtav.
Pratite isušeno korito. Ispod povijuša naći ćete ulaz.
Zbogom, Cesare Borgia.
Što je ovo? - Stari rimski kamenolom.
Ako moj doušnik ima pravo, sjeverni je toranj iznad nas.
A vrata su ondje. - Ako nema pravo?
Onda nema pravo. Pretpostavimo da ima.
Kako možemo mjeriti? - Morat ćemo koracima.
Naći sjever-sjeverozapad, a zatim odrediti položaj.
Onda na posao.
1, 2, 3, 4,
5, 6, 7, 8...
Može upaliti, ali mora biti točno. 248 koraka. -Sjeverozapadno.
Točno. -Neće upaliti. -Može upaliti. -Kako si tako siguran?
Sjedni i gledaj. -Nisam mislio da ću vas vidjeti s time.
Ne zadugo.
Pet, šest, sedam... -Daj mi to.
120, 121...
Trebala bih te odmah ubiti! -Možeš.
Ali nosim bijelu zastavu pa možeš i razgovarati. -Ne s Borgiom.
Dovoljno mi je prijevara za cijeli život. -Nisam kao moj brat.
Ne, ti ne mučiš dječake. Ti ih ubijaš.
Nosio je oružje. U gradu su tisuće nenaoružanih.
I ti imaš neke granice? - Ne želiš ni čuti moje uvjete?
Mislim da ih znam, ali podsjeti me ipak.
Predaj sebe, vojsku i dvorac, a ja ću poštedjeti stanovnike.
Kao što sam rekla tvom mrtvom bratu,
nikada se neću pokloniti rimskom gospodaru bludnica.
Jesam li dobro odbrojio? - Brojio sam, 248. -A smjer?
Provjerio sam - sjeverozapad.
Jesam li shvatio? Gađamo tlo ispod zidina? Ne same zidine?
Bijelu zastavu. -Pripremite se za smijeh, porugu.
Jedva čekam.
Napuni! Ciljaj!
Pali!
Vježbaju! -Ni to nije uspio pogoditi!
Opet! -Napuni! -Pali!
Bravo! -U sridu! - Dajte mu nagradu!
Pali!
Opet! Pali!
Opet! -Pali!
Brže! -Pali!
Puni!
Pali!
Zidine su pale!
Malovjerni, postroji vojsku. Sada počinje.
Sad!
Juriš!
Stoj!
Stoj! Ne želim pokolj!
Mene želite? Mene želite?
Evo me! Raznesite me u tisuću komadića!
Svi me naciljajte! Želim stotinu strijela u sebi! Kao dikobraz!
Naciljaj uže.
Hajde! -Poštedjet ću ti život! - Ali ja ga više ne želim.
Dajte mi legendarnu smrt.
Zar samo Caterina Sforza može ubiti Caterinu Sforzu?
Proklet bio, španjolski mješanče!
Živjet ćeš. Inzistiram. -Zašto?
Zato što ja tako želim.
Ključ.
Trebala sam te zaklati u ovom krevetu. -Oboje to znamo.
Ali nisi.
Ne diraj moje haljine!
Oprosti, ali ne želim da te ljudi vide... takvu.
Zašto ti je stalo?
Ukrotio sam legendu. Tigricu od Forlija.
Želim da budeš prikladno odjevena.
Žuta i crna. Kao tigrove pruge.
Napravite kavez za nju. Zlatni.
I obložite ga hermelinom i crnim satenom kao mrtvačka kola.
Neka ga vuku ukrašeni konji. Želim spektakularan ulazak u Rim.
Zarobili smo legendu i tako treba izgledati. -A zatim?
Pripremit ću joj odaje u Castel Sant'Angelu.
Zatvor može postati njezin dvorac. Zaslužila je to.
Imala je ubojicu, zar ne? -Rufija.
Majstora ubojitih vještina. Je li među ovim jadnicima? -Jest.
Ako vidiš toga Rufija, pošalji i njega u Rim.
Dođi, ali nemoj me grepsti. - Nemam više pandže.
Onda mi daj ruku.
Ne, primi me pod ruku. -Ovo su moje karmine, ne vjenčanje.
Svejedno me primi. - Zašto? -Jednom već jesi.
Gospo.
Vrata Rima
Zar ne bi bilo jednostavnije da ste došli svojevoljno?
Sigurna sam da će na kraju biti svejedno.
Kanite me mučiti? -Ne.
Pripremili smo odaje za vas, gore.
Dostojne vašega položaja.
S krasnim pogledom na Sveti Petar.
Ne budite brzopleti, Svetosti.
Još imam zube.
Odveži ga.
Jesu li te zlostavljali, Rufio?
Imao sam čovjeka poput tebe. Sposobna za svaki zadatak.
Onkraj vrline. Onkraj dobra i zla. Onkraj svega osim odanosti.
Zamolila sam da dođete u ispovjedaonicu. -Jer si griješila?
Ne. Zato što me samo ovdje ne prisluškuju.
Moj brat posvuda ima špijune.
Trebam li se ponuditi? -Čini se da si neslomljiv. To mi se sviđa.
Nudite li mi posao?
Mogu ti dati zadaću pa vidjeti kako ćeš je obaviti.
Recite.
Bila sam loša žena. - Zastranila si?
Kao što sam rekla, ova je ispovijed lažna. Kao sve oko nas.
Tražila sam da dođete...
I nasamo mi kažete... samo jednu istinitu stvar.
Trebam da netko... bude uklonjen.
Tako da sumnja nikada ne padne na mene,
moju obitelj, ikoga mog.
Imate li ime?
Čujem da Cesare kani napasti Napulj.
Znam da se dogovarao s francuskim kraljem.
Ako je to istina, moj je muž već mrtav.
Alfons Napuljski, princ od Biscegliea.
Muž vaše sestre. -Da.
I želite poslati mene. Lukavo.
Ako me uhvate na djelu? -Hoće li?
Što vi mislite?
Ne slušaj glasine. -Nemam se komu drugom povjeriti.
Ovo je samo pitanje kćeri svomu ocu.
Koji ju je nekoć smatrao bliskom. -Nitko mi nije bliži...
Nemoj mi lagati, oče.
Sad kad se tvoja ambicija poklopila s Cesareovom...
... deset je puta veća.
Zato te opet pitam za Napulj.
Tvoja mi je šutnja odgovor.
Pođite kući. -Gospodaru.
Lucrezia?
Nije joj dobro. -Alfonse, rekao sam joj da ću doći.
Došao si nas osloboditi?
Napokon osloboditi mene?
Da. Slobodan si. -Slobodan?
Grad je tvoj. -Bez sjena? - Idi kamo god želiš. Sam.
Kao što je tvoj brat otišao?
Upozoravam te. -Neznana oštrica.
Pad u Tiber. Ili je oštrica bila tvoja? -Brate! -Za tebe sam princ!
Muž tvoje sestre!
Dosta!
Jasno da voliš sestru!
Previše.
Stani!
Ne! -Nije ono što misliš. -Ne!
Izazvao me. Pokušao me probosti i pao na moj mač.
Pusti me! Zovi liječnika! Zovi!
Ne! Kreni! -Ubio me...
Ubio me, ljubavi. -Ne. -Ubio me. Kao što ste oboje željeli.
Nisam te trebao voljeti...
Ne osjećam ruke! Bok mi gori!
Dajte mi nešto!
Zagrizite ovo.
Za bol, uzmi.
Čekaj tu. Možda još zatrebam profesionalca.
Ne miči se. -Što možete? - Ništa. Neka ide svojim tijekom.
Moglo bi trajati danima.
Onda ga ostavite s obitelji.
Znam da možeš prekinuti moju agoniju.
Ako si me ikada voljela, učinit ćeš mi tu posljednju uslugu.
Ne mogu. -Možeš!
Ti si Borgia.
Je li to sve što sada jesam?
Borgia?
Profesionalac.
Lucrezia?
Nikada neću isprati ovu krv.
Onda moram ja.
Bit ćeš gola, i čista, i bez krvi.
I moja.