Tidligere iThe Borgias...
Du er glæden i mit liv.
Du ved godt, at jeg ved, det ikke er sandt.
Hvor længe kan vi vare ved sådan her?
Rygtet siger, at der er tre i dette ægteskab, ikke to!
Du skal ikke provokere mig.
Han kunne skabe offentlig skandale, hvis han
antyder usømmelig adfærd mellem os.
Vi er familie. Vi elsker hinanden.
Hvor er skandalen?
Jeg vil gøre paven til skamme.
Mere end du allerede har gjort?
Jeg har våbnene, kanonerne og slottet.
Dette er vores øjeblik.
Caterina Sforza lægger planer med Napoli.
Hun forstærker sin fæstning. Hun rekvirerer kanoner.
Snart er hun uovervindelig.
De får ansvaret for at beskytte min søster.
Jeg skal vide, hvor hun og hendes mand er
hver eneste time hver eneste dag.
Jeg var fanget i Napoli.
Og nu er jeg fanget i Rom.
Cesare Borgia kommer og går som et genfærd om natten.
Han har den franske konge i sin lomme,
og den franske hær adlyder ham,
men ingen ved, hvad han vil gøre.
Du hader ham, gør du ikke?
Jeg elsker mit skind mere.
Må dette være en lærestreg til andre forrædere.
Caterina Sforza samler allierede om sig,
og resultatet bliver krig.
Giv mig kommandoen.
Vi har samme mål, fader!
Men hvad er dine mål? Du fortæller mig intet!
Hvis vi svækkes nu, knuser de os.
Jeg skal skabe et imperium til Dem.
Stol på mig.
Rom er ikke længere kun Borgia-paven.
Rom er også Cesare Borgia.
Jeg har ingen tjenere, når jeg er her i Rom, herre.
Firenze har ikke længere råd til dem.
Demokratiet, signorMachiavelli.
Man siger, det har sine fordele.
Hvad ville De mene
var den perfekte forbrydelse, herre?
En uden ofre?
En uden mistænkte.
Og jeg har ofte tænkt på,
at den, der slog Deres broder ihjel, aldrig blev mistænkt,
men gjorde alle til mistænkte.
Vedkommende har begået den perfekte forbrydelse.
Og vedkommende kunne måske en dag
blive den perfekte prins.
Hvordan kan man være prins uden et kongerige?
Det kan man ikke.
Jeg går ud fra, det var derfor, De ville tale med mig om Forlì.
Hvis Rom angriber Forlì, hvad ville Firenze så gøre?
De ved godt, hvad Firenze ville gøre.
Hvad vi altid gør. Ingenting.
Vi må krydse Firenzes grænser for at komme dertil.
Så gør det om natten.
Men en hær laver støj.
Jeg skal sørge for, de er stille.
Ingen tumult. Ingen plyndring.
To hære, har jeg hørt. Dobbelt så megen støj.
Kan De holde på en hemmelighed?
Den franske hær er der allerede, i Romagnas skove.
Langt forbi Firenzes grænser.
Jeg sender den pavelige hær i forvejen i ly af mørket.
Ingen storslået afrejse og jublende folkemængde?
Nej, slet ikke.
Og det er bedst, hvis De intet kender til ruten.
De vil ankomme til Firenzes grænse,
før Firenze vågner.
Vi kan ikke retfærdiggøre for ambassadøren...
Det behøver De heller ikke.
Han har forsikret mig, at vi kan passere deres territorier.
Ja, som Sokrates sagde:
"Ægte visdom er at vide, at man intet ved."
Jeg skal skabe Dem et imperium, fader.
Men hvem skal regere det, når vi er væk?
Al denne bitterhed, alle disse uoverensstemmelser.
Stemmer i konklaven, der bliver købt og solgt.
Familier og fraktioner, kniv mod kniv.
Ville det ikke være enklere
blot at give nøglen til Peterskirken videre fra fader til søn?
Førstefødselsret.
Det er den enkleste og mest effektive overdragelse af magt, vi kender til.
Som... Som i et monarki?
Guds sande kongerige, her på jord.
Overdraget fra fader til søn?
Er Gud vel tjent med pavelige valg?
Er kardinalkollegiet nævnt i evangelierne?
Nej.
Det er fortiden.
Førstefødselsret er fremtiden.
Enkelt, forudbestemt.
Verden ville ikke tolerere...
Ikke endnu. Men...
Vi har magt til at skabe og vælte monarkier,
men vi har ikke vort eget kongerige.
Hvis du skaber os et kongerige,
vil vi skrive bogen om vores fremtid.
Fremtiden for kirken og for den verden, vi lever i,
vil blive vores,
din
og dine børns.
Du siger ingenting?
Jeg er
helt målløs.
Hvorfor tror du, vi ønskede, at du blev kardinal?
Så du kunne blive pave en dag.
Skab os et kongerige, Cesare.
Og bliv både konge og pave.
I så, hvad der skete med Colonna,
så I kender reglerne.
Dem kendte vi allerede, herre.
Godt.
I må aldrig tro, at jeg ikke vil handle ud fra mine værste instinkter.
Eller at det ikke er i jeres bedste interesse at forblive loyale mod mig.
Vi har en hær.
Den er veludrustet og har omsider fået krudt.
Den har generaler.
De tror, de bestemmer. Det gør de ikke.
I bestemmer.
Hære opfører sig som græshopper mod den jord, de passerer.
Det skal I forhindre disse hære i.
I angriber én fæstning og kun én fæstning.
Fæstningen i Forlì.
Og nu, mine venner, skal I møde jeres tropper.
Hvad står der på dette sværd?
Så nu er vi med ham.
Jeg vil ikke være imod ham.
Hvad står der på dette sværd?
Enten Cesare eller ingenting.
Vi har bragt skam over ham, broder.
Har jeg?
På flere måder end jeg kan tælle.
Frue.
Herre.
Han ved det.
På en eller anden måde ved han det.
Hvorfor er din berøring den eneste, der beroliger mig?
Du har brugt hele dit liv på at trække dig væk fra mig.
Det er jeg træt af.
Jeg er træt af min mand.
Jeg er træt af livet.
Det eneste, jeg aldrig bliver træt af, er dig.
Kan du forklare mig hvorfor?
Hvorfor vi er forbandet med denne følelse, der føles så
naturlig
og god?
Hvorfor det er, som om Gud er til stede, når vi er sammen?
Og når du er væk,
lykkes det mig at glemme dig.
Men ved det første strejf af din hånd kommer Gud farende tilbage.
Gud eller djævelen.
Hvad det end er, er det overvældende.
Jeg skal snart af sted.
Ja, det ved jeg.
Du har endelig fået din hær.
Du har slotte, der skal væltes.
Vil du tænke lidt på mig?
Og vil du love mig at beskytte dig selv?
Hvad ville kunne trøste dig, søs?
Det eneste, der kan det, er vist et barn mere.
Min mand kan kun, når han har drukket.
Som han har nu.
Broder.
Alfonso.
Eller er detIl Duce?
Også det.
Har du mødt mine skygger?
De ser på, når jeg drikker. De ser på, når jeg knepper!
Jeg havde en broder, der lugtede sådan.
- Hvordan? - Af vin. For meget vin.
Men han døde.
- Ja, af netop det. - Af hvad?
Overdreven indtagelse. Hold op, min elskede.
Kan du ikke høre det? Hans hær marcherer.
- Må jeg komme med? - Alfonso!
Vi kan godt blive enige om, at jeg er ubrugelig her,
men jeg kan svinge et sværd.
Læg det, min elskede.
Jeg kan endda såre folk.
- Lad være. - Jeg vil gerne udfordres.
En hvilken som helst erobring.
Er jeg antaget?
Når jeg kommer hjem, gør jeg dig måske til officer.
Indtil da lader du sværdet ligge.
Fremad, mænd!
Vagter, til brystværnet!
Javel, kaptajn!
Hold geledderne!
Bagtroppen til brystværnet!
Forbliv i grupper!
Hold fanerne hævet!
Formation oppe foran!
Gid, du kunne kæmpe, moder.
Jeg kan kradse. Som en kat.
Jeg har mistet min lakaj.
Jeg savner hans råd.
Jeg kan rådgive, hvis jeg ikke kan kæmpe.
Han kunne læse mig som en åben bog.
Han kunne bevæge sig
uden en sætning, uden et ord.
Hære skal bruge skøger, ikke sandt?
Jeg var engang en skøge.
Lad være.
Gør sandheden ondt?
Du var kurtisane.
Jeg vil ikke være en skøges søn.
Det gjorde dig til den, du er.
Så vi kom fra ingenting.
Ikke hvis din fader får sin vilje.
Han har ambitioner.
Flere end selv jeg kunne have drømt om.
Fortæl mig om dem.
Det kan jeg ikke.
Jeg frygter selve tanken om dem.
Frygt? Dig? Det har jeg ikke hørt før.
Jeg frygter mange ting.
Først og fremmest for Lucrezia.
Beskyt hende.
Hun kan knap røre sig for dem, der passer på hende.
De passer på hendes mand.
Stoler du ikke på ham?
På at han kan forsvare hende?
Nej, jeg stoler ikke på ham.
Rom vil snart forandre sig, moder.
Ikke igen.
En rytter! Åbn portene!
Sig frem.
Hvad tror De?
Det er begyndt.
Hans hær marcherer om natten fra Rom.
Ti dage herfra.
De kan tælle, godt. Det får De brug for.
Der er i tusindvis, udrustet til en belejring.
Vi har i det mindste ti dage til at blive klar.
Vores plan, medmindre nogen har en bedre,
er at samle forsyninger nok til at kunne klare enhver belejring.
Jeg vil have hvert et gram korn
og alt fjerkræ og kvæg bragt til byen.
Kaptajn!
Der er bevægelser!
Der!
- Det er hærgeneralen! - Se!
Jeg vil fælde al skov omkring Forlì,
hvert et træ, hver en busk, hvert et skjulested.
Jeg vil have en åben slette under disse brystværn,
en ren skudlinje,
hvor alt, der bevæger sig, er et mål.
Grav grøfter langs disse grænser
her, her og her.
Med et dække af kviste og grøfter
har vi spidse spyd bag digerne.
- Frue! - Vi angriber fjenden,
når den nærmer sig
og driver den hen mod grøfterne...
Tilgiv mig, frue, men...
Vores kavaleri springer over grøfterne og tiltrækker deres infanteri...
- Frue, De må... - Deres kanoner kan ikke komme over.
- Hvad er der? - De skal se det her!
- Kan det ikke vente? - Nej.
Cesare Borgia venter ikke.
Luk portene!
Bemand portene!
- Hurtigt! - Til våben!
De så hans hær forlade Rom ti dage herfra.
Han havde en anden hær fra Frankrig,
som det lykkedes ham at skjule et sted.
Vi er under belejring.
Vi er allerede belejret, og vinteren er på vej.
- Naturligvis. - Men som kristne købmænd
skal de også betale tiende til kirken.
De har hørt rygter om, at...
Belejringen af Forlì er begyndt.
Det var en overraskelse.
Den pavelige hær har knap nok forladt Rom.
Deres søn skjuler hære, som en jonglør skjuler nelliker.
Der spirer kanoner frem i Forlìs skove netop nu.
Den venetianske ambassadør beder om foretræde,
og det samme gør ambassadørerne fra Umbrien, Ferrara, Bologna
og det Romerske Imperium.
Det bliver en travl formiddag.
Bed dem henvende sig til vores søn,
den pavelige hærsgonfaloniere,
hertug Valentino.
Og hvor kan vi finde ham?
Hos sin hær, går vi ud fra.
Hvor den så end er.
Du har skabt en hvepserede, og det er endnu ikke middag.
Godt.
Lad overraskelsen være vores hemmelige våben.
En hær på plads
og en anden, der tramper af sted i fuld offentlighed.
Vi ville have sat pris på at blive underrettet.
Er det bedst at vide eller ikke vide,
når De skal erklære Dem uvidende?
Vi foretrækker at sige sandheden,
hvis sandheden skal frem.
Så må jeg efterlade Dem i uvidenhed.
Din franske indblanden vil have sin pris.
Napoli?
Den franske ambassadør vil bede om foretræde.
Vi skal med glæde sende Napoli i hundene,
hvis din søster kunne skånes for yderligere nederlag.
Jeg har ikke været her.
Hvad?
De har ikke set mig.
Nej.
Eller talt med mig.
Nej. Vi henvendte os til en tom seng.
Vi anede ikke, det kunne være så berigende.
Så du forbliver usynlig.
For alle andre end os.
Garder, fremad!
Videre.
En rytter! Gør plads!
Gonfaloniere!
Fortæl mig det værste.
Firenze blev så overrasket over belejringen af Forlì,
at de knap nok bemærkede hæren, der passerede oplandet.
Må jeg så bede om Deres hjælp en gang til?
Involverer det mit hjemlands sikkerhed?
Måske.
Kong Ludvig af Frankrig er netop nu i Milano.
Og der vil han ikke blive længe.
Nej, han vil have sit elskede Napoli tilbage.
Og hvordan kan jeg være behjælpelig
med så forfærdelige udsigter?
De kunne meddele ham,
at når først jeg har indtaget Forlì, tager jeg mig af Napoli.
Min søster, Lucrezia, vil fungere som hans regent
og regere i hans navn.
Kender Deres søster sin tilsigtede skæbne?
Hun er den mest kompetente, jeg kender.
Og hendes mand?
Får han en rolle at spille?
Det skulle jeg vist ikke have spurgt om.
Hold øje med fortroppen!
Hold jeres stillinger!
I stilling!
Ned med jer!
Hold jeres stillinger!
Jeg skal bruge flere mænd!
Vitelli!
Er der behov for belejringstårne?
Stoler De ikke på kanonerne?
De mure er fire meter tykke.
De er endnu aldrig blevet gennembrudt.
Så vi får måske brug for andre løsninger.
De må spise noget, frue.
Hvad kan De tilbyde?
Fanget due?
Kogt rotte?
Den sædvanlige suppe
af de rester, vi har.
Hvad nu hvis dette er enden?
Det kan jeg ikke tro, De siger.
Jeg har mistet min søn.
Mit folk sulter.
Og fryser.
Noget vil vise sig.
En eller andendeus ex machina?
Og Deres eneste mulighed er at kæmpe.
De har intet at forhandle med.
Min krop?
Den er ikke længere ung.
Men den pirrede ham engang.
Jeg har hørt rygterne.
Sagnet om mig?
Det kan De ikke forhandle med.
Nej.
Nej...
Og sagnet om mig kræver, at jeg falder i et flammehav
eller dør ved sværdet.
Eller overlever
i triumf.
Men jeg kan ikke se et triumferende udfald.
Medmindre jeg overser noget. Gør jeg det?
Det er stadig ikke slut.
Nej.
Nej, disse mure er fire meter tykke.
Ingen kanon kan vælte dem.
Så vi har valget mellem at sulte ihjel
langsomt
eller overgive os.
Og jeg overgiver mig aldrig.
Lov mig én ting.
Kom her.
Hvad der end sker,
må De aldrig lade ham få mig i live.
Jeg skal gøre mit bedste.
Og hvis De overlever,
skulle De overveje Deres fremtid.
Hvilken fremtid?
Cesare Borgia.
Han er måske fremtiden.
Micheletto.
Hvor har du været?
Jeg har talt med Gud.
Og hvad sagde han?
Ingenting.
Så du er igen hos mig?
I kan hamre på de mure i ugevis.
Det får ingen effekt.
Kom du bare for at fortælle mig det?
Jeg er født i Forlì, har De glemt det?
Kom.
Der er et gammelt romersk stenbrud,
der løber under det nordlige tårn ved siden af porten.
Hvis De måler afstanden, triangulerer en bane
og sætter et mærke ovenover.
Bombarder det punkt.
Så vælter tårnet.
Du kan ikke bare tage af sted på den måde.
Hvem skulle standse mig?
Dem?
Jeg er død.
Følg den gamle flodseng.
Der er nogle overhængende slyngplanter.
I finder en indgang.
Farvel, Cesare Borgia.
Hvad er det her for et sted?
Det er et gammelt romersk stenbrud.
Altså...
Hvis min meddeler har ret,
er nordtårnet lige over os.
Og portene er der.
Og hvis han tager fejl?
Hvis han tager fejl, tager han fejl.
Lad os gå ud fra, at han har ret.
Hvordan måler vi det?
Vi må skridte det af
og finde nord-nordvest.
Og så triangulere.
Så lad os komme i gang.
Et, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte...
Det her kan godt virke, men vi må være præcise.
- Det er 248 skridt... - Mod nordvest.
- Mod nordvest. Netop. - Det virker ikke.
- Det kan det godt. - Hvorfor er De så sikker?
Hvis De ikke tror på det, så bare se godt efter.
Den havde jeg aldrig troet, jeg ville se Dem holde.
Det bliver ikke længe.
Her, frue.
Fem, seks, syv...
Her.
120, 21...
Jeg burde dræbe Dem nu.
Det kan De godt.
Men jeg bærer det hvide flag. De kunne også tale.
Ikke med en Borgia.
Jeg har oplevet bedrag nok i mit liv.
Jeg er ikke min broder, Caterina.
Nej, De torturerer ikke drenge,
De slår dem ihjel.
Han var bevæbnet.
Det er der flere tusinde bag disse mure, der ikke er.
Man trækker sine grænser.
Vil De ikke høre mine betingelser?
Jeg tror, jeg kender dem.
Men genopfrisk min hukommelse.
Overgiv Dem.
Dem, Deres våben og Deres slot,
så skal jeg skåne befolkningen.
Som jeg fortalte Deres døde broder,
så bukker jeg aldrig for Roms luderkarl.
Skjolde! Tilbage!
- Af sted! - Tilbage!
Til linjen!
- Kom uden for skudhold! - Kom så!
Geledder klar!
- Åbn linjen! - Åbn!
- Herre. - Tog jeg skridt nok?
Jeg talte, 248.
- Og retningen? - Jeg kontrollerede det. Nordvest.
Lad mig forstå det her ret.
De vil skyde mod jorden neden for muren,
ikke på selve muren?
Det hvide flag.
Vær forberedt på latter.
Og hån.
De skal være velkomne.
Lad den!
Tag sigte.
- Fyr! - Fyr!
Det er for kort. Uden for skudhold.
I skal ændre afstanden!
De øver sig i at skyde til måls!
I kunne ikke engang ramme!
- Igen! - Lad!
Fyr!
- Flot klaret! - I ramte plet!
Giv ham en præmie!
- Lad! - Fyr!
Igen, igen!
- Igen! - Fyr!
Igen!
Fyr!
Hurtigere!
- Op med den! - Fyr!
- Lad igen! - Lad igen!
Fyr!
- Hvad sker der? - Kaptajn, vi bevæger os!
- Se der! - Hvad er det for en lyd?
Det ved jeg ikke!
Tilbage!
- Flyt jer! - Kom nu!
Af sted!
Muren er væltet!
I lidettroende.
Stil hærene op.
Nu begynder det.
I formation! Forbered angrebet!
Våben!
Nu!
Præsenter våben!
- Fremad! - Angrib!
Angrib!
Rid dem ned!
Kom her, hurtigt!
Angrib!
Stands!
Rolig! Stop!
- Stands! - Hold jeres våben!
Stands! Jeg ønsker ingen massakre.
Vil I have mig? Vil I have mig?
Så tag mig.
Skyd mig i tusind stykker!
Kom nu, tag sigte med jeres buer, hver eneste af dem.
Jeg vil fyldes med 100 pile.
Som et pindsvin!
Sigt efter rebet.
Kom så!
De kan beholde Deres liv, Caterina.
Nej...
Jeg vil ikke have det mere.
Kom nu, giv mig en legendarisk død.
Skal der en Caterina Sforza til at dræbe en Caterina Sforza?
Forbandede spanske halvblods!
De overlever.
- Jeg insisterer. - Hvorfor?
Fordi jeg vil have det.
Nøglen.
Jeg burde have dolket Dem på denne seng.
Det ved vi begge to.
Men De gjorde det ikke.
De rører ikke min kjole!
Tilgiv mig.
Men jeg ville ikke lade Dem se offentligt
på den måde.
Kan De ikke være ligeglad?
Jeg har tæmmet en legende.
Hun-tigeren fra Forlì.
De skal klædes på til lejligheden.
I gult og sort.
Tigerstriber.
Bebuder!
Lav et bur til hende.
Et af guld.
Fór det med hermelin og sort satin som en ligvogn.
Få den trukket af uniformerede, fjerklædte heste.
Hendes ankomst til Rom skal være storslået.
Vi har fanget en legende. Hun bør ses som sådan.
Og bagefter?
Jeg gør værelser klar til hende på Engelsborg.
Hendes fængsel kan blive hendes slot.
Hun fortjener intet mindre.
Hun havde en snigmorder, ikke sandt?
Rufio.
En mester i dødens kunst.
Er han blandt denne sølle forsamling?
Ja.
Så sørg for, at denne Rufio også sendes til Rom.
Kom, men sæt ikke kløerne i mig.
Jeg har ingen kløer tilbage.
Så tag min hånd.
Tag nu min arm.
Det er min begravelse, ikke mit bryllup.
Tag den alligevel.
Hvorfor?
De har engang taget den.
Frue.
ROMS BYPORTE
Velkommen til Rom!
Hav en god dag, frue!
Havde det ikke været simplere, frue,
hvis De var kommet af egen fri vilje?
I sidste ende havde det sikkert været det samme.
Skal jeg på pinebænken?
Nej.
Vi har gjort værelser klar til Dem ovenpå.
Som er Deres stand værdig.
Med en pragtfuld udsigt til Peterskirken.
Forhast Dem nu ikke, Deres Hellighed.
Jeg har stadig tænder.
Frigør ham fra væggen.
Har de mishandlet dig, Rufio?
Jeg havde engang en mand som dig.
I stand til at udføre enhver opgave.
Hævet over dyden.
Hævet over godt og ondt.
Hævet over alt, undtagen loyalitet.
Jeg har bedt Dem møde mig i skriftestolen, fader.
Fordi du har syndet?
Nej, fordi det er det eneste sted, man ikke kan høre mig.
Min broder har sine spioner overalt.
Skal jeg træde frem?
Du virker ukuelig. Det kan jeg godt lide.
Er det her et tilbud om ansættelse?
Jeg kunne give dig en opgave og se, hvordan du klarer den.
Sig frem.
Jeg har været en dårlig hustru.
Er du kommet på afveje?
Som jeg sagde, fader, er dette skriftemål falsk.
Ligesom alt omkring os er falsk.
Men jeg bad Dem om at møde mig her
for personligt at fortælle mig bare én sandhed.
Der er en, jeg skal have skaffet af vejen.
På en måde, så mistanken aldrig vil falde på mig,
min familie eller nogen, der har noget med mig at gøre.
Har De et navn?
Der går rygter om, at Cesare har bagtanker med Napoli.
Jeg ved, at De har lavet aftaler med den franske konge.
Hvis alt dette er sandt, er min mand så godt som død.
Alfonso af Napoli, prins af Bisceglie.
Deres søsters mand?
Ja.
Og De vil bruge mig.
Det er udspekuleret.
Og hvis jeg bliver taget på fersk gerning?
Bliver du det?
Hvad tror De?
Du bør ikke tro på rygter.
Jeg har ikke andre fortrolige.
Og dette er et simpelt spørgsmål fra en datter til hendes fader.
Som engang troede, hun stod hans hjerte nær.
Der findes ingen nærmere...
De skal ikke lyve for mig, fader.
Nu hvor Deres ærgerrighed stemmer overens med min broders,
er den ærgerrighed blevet ti gange større.
Så jeg spørger igen om Napoli.
Den tavshed er mit svar.
- I må gerne tage hjem. - Herre.
Lucrezia?
Lucrezia!
- Lucrezia! - Hun er utilpas.
Alfonso.
Jeg havde sagt til hende, jeg kom i aften.
For at løslade os? Er det derfor?
For omsider at løslade mig?
Ja.
- Ja, du er fri til at gå. - Fri?
Byen er din.
- Uden skygge? - Tag, hvorhen du vil, alene.
Samme vej, din broder tog?
Jeg advarer dig.
En anonym kniv, et plask i Tiberen,
eller var kniven din egen?
- Broder! - Kald mig prins, ikke broder!
Din søsters mand!
Så er det nok!
Selvfølgelig elsker du din søster!
For højt.
Stop!
Åh gud!
Nej!
- Nej. - Nej!
- Det er ikke, som du tror. - Nej! Broder!
Nej! Nej!
- Han udfordrede mig! - Nej!
Han ville løbe mig ned og ramte kniven.
Nej! Slip mig! Tilkald en læge!
Tilkald en læge!
Nej! Nej!
Løb!
Han har slået mig ihjel.
- Han har slået mig ihjel, min kære. - Nej.
Han har slået mig ihjel...
- Ligesom I begge to ønskede. - Nej.
Jeg skulle aldrig...
...aldrig have elsket dig.
Jeg skulle aldrig have elsket dig.
Jeg kan ikke mærke mine hænder!
Jeg brænder i siden!
Giv mig noget...
Giv mig noget, hvad som helst!
Tyg på den her. Tyg, tyg!
Her, min skat.
Mod smerten! Mod smerten!
Lig stille. Lig stille.
Vent her, jeg får måske stadig brug for en fagmand.
Lig stille.
- Hvad kan De gøre? - Ingenting.
Lad det gå sin gang. Det kan tage flere dage.
Rolig, min elskede.
Så lad ham blive hos sin familie.
Jeg ved, du har midlerne til at gøre en ende på denne pine.
Så hvis du nogensinde har elsket mig,
gør du mig denne sidste tjeneste.
Det kan jeg ikke.
Jo, du kan!
Du er en Borgia.
Er det, det eneste jeg er nu, broder?
En Borgia?
En fagmand.
Lucrezia?
Lucrezia!
Jeg vasker aldrig dette blod af mig.
Så må jeg gøre det.
Du vil være nøgen
og ren
og uden blod igen.
Og min.