Досега в "Борджиите"...
Ти си радостта на живота ми.
Знаеш, че не го вярвам.
Докога ще издържим така?
Носи се слух, че в този брак сме трима.
Не ме предизвиквайте, господарю.
Той ще предизвика скандал, ако обяви непристойност в отношенията ни.
Ние сме семейство, обичаме се. Нима е скандално?
Ще объркам плановете на папата. - Колко още?
Разполагам с нужните въоръжение, оръдие и замък. Сега е моментът.
Катерина Сфорца заговорничи с Неапол. Събира войски.
Поръчала е оръдие. Скоро ще бъде неуязвима.
Ще отговаряш сигурността на сестра ми,
съпруга й и детето във всеки час от деня.
Бях пленница в Неапол, а сега съм затворничка и в Рим.
Чезаре Борджия се промъква като призрак в нощта.
Държи френският крал в ръцете си, френската армия - на нога,
и никой не отгатва кроежите му.
Каза ми, че го мразиш. - Но повече обичам кожата си.
Нека това послужи за урок на предателите ми.
Сфорца увеличава съюзниците си и резултатът ще е война.
Повери ми армиите си! Имаме еднакви цели, татко.
Какви са твоите цели? Не ги споделяш с нас.
Ако отслабнем сега, край с нас. Ще ти дам империя. Довери ми се.
Рим вече не е само на папа Борджия, а и на Чезаре Борджия.
Когато съм в Рим, нямам слуги, господарю.
Флоренция вече не може да си ги позволи.
Това е демокрацията, синьор Макиавели.
Според някои, тя си има своите достойнства.
Как бихте описали съвършеното злодеяние, господарю?
Злодеяние без жертва?
Без заподозрян.
Често съм си мислил, как убиецът на брат ви
успя да остане извън подозрение и да хвърли подозрение върху всеки.
Този човек е извършил съвършеното злодеяние.
И същият този човек някой ден може да стане съвършен княз.
Кой може да стане княз без княжество?
Не може. И тъкмо затова сте дошли, да обсъдим съдбата на Форли.
Ако Рим нападне Форли, какво ще стори Флоренция?
Известно ви е какво ще стори Флоренция - нищо, както винаги.
За целта трябва да прекосим границите на Флоренция.
Действайте нощем. Но войските вдигат шум.
Ще се постарая да са тихи - без смут и грабежи.
Дочух, че войските ще са две - значи двойно повече шум.
Умеете ли да пазите тайна?
Френската войска вече дебне там, в горите на Романя.
Далеч отвъд пределите на Флоренция.
Ще пратя папската армия напред под прикритието на нощта.
Без изпращане и ликуваща тълпа?
Не, нищо такова.
Не бива да те осведомявам за хода на войската.
Ще я изведа от Флоренция преди разпукването на зората.
Как ще се оправдаем пред флорентинския посланик?
Няма да се наложи.
Той ми разреши да заобиколим Флоренция.
Както е рекъл Сократ, мъдростта се крие в знанието, че не знаем нищо.
Ще ти съградя империя, татко.
А кой ще я управлява, след като се споминем?
Само злост и разединение. Купуване и продаване на гласове в конклава.
Фамилии и клики, изправени на нож едни срещу други.
Няма ли да е по-просто...
... ако бащата предаде ключовете на Св. Петър на сина си?
Примогенитура.
Най-простият и ползотворен начин за предаване на властта.
В смисъл на монархия?
Божието царство тук, на земята.
Завещано от баща на син?
Нима папските избори са угодни Богу?
Нима Кардиналският колеж се споменава в Евангелието? Не!
Това вече е минало.
Бъдещето се крие в първородството.
Простичко, предопределено.
Но светът не би го одобрил... - Само засега.
Притежаваме силата да градим и рушим монархии,
но си нямаме свое царство.
Ако ти съградиш царство за нас...
Ние ще напишем книгата на нашето бъдеще.
Бъдещето на Църквата и на този свят ще бъде наше,
твое и на децата ти.
Нищо ли няма да кажеш?
Онемях от изненада.
Защо пожелахме да станеш кардинал?
За да станеш папа някой ден.
Съгради наше царство, Чезаре, за да бъдеш цар и папа.
Видяхте какво сполетя Колона и знаете правилата.
Знаехме ги предварително, господарю.
Хубаво. Не очаквайте да подмина най-лошите си предчувствия.
Нито че предателството е във ваш интерес.
Армията е готова - добре въоръжена, най-сетне снабдена с барут.
Генералите й уж командват, но пълководците сте вие.
Войските са напаст по земите, които прекосяват.
Вие ще ги удържате от набези.
Ще нападнете една-единствена цитадела -
крепостта Форли.
А сега срещнете войските си, другари.
Какво пише на този меч?
"Цезар или нищо"!
Значи сме на негова страна. - Аз не бих му противостоял.
Какво пише на този меч?
"Цезар или нищо"!
Чезаре или нищо.
Ние го посрамихме, братко. - Аз ли?
По неизброими начини.
Той знае. Някак е разбрал.
Защо само твоята ласка ме утешава?
Цял живот страниш от мен. Дотегна ми.
Дотегна ми от този мой съпруг, от живота.
Ти единствен не си ми дотегнал.
Имаш ли обяснение за това?
Защо сме прокълнати с това чувство, което е тъй...
Тъй естествено и правилно?
Защо, когато сме заедно, Бог сякаш слиза при нас?
А когато заминеш надалеч, съумявам да те забравя.
Но с едно твое докосване Бог отново нахлува.
Бог или Дяволът. - Все едно, покорява ме изцяло.
Скоро ще замина. - Знам това.
Най-сетне се сдоби с желаната армия. Чакат те замъци за превземане.
Ще се сещаш ли за мен поне мъничко? И обещай да се пазиш.
Какво би утешило мъката ти, сестро?
Единствената възможна утеха би била да родя още едно дете.
Съпругът ми е в настроение само подпийнал.
Като в случая.
Братко. - Алфонсо.
Или херцоже? - Може и така.
Познаваш ли моите сенки?
Под техния взор пиянствам и се съвокуплявам.
Мой брат вонеше така. - Как?
На вино. В излишък. - Но той загина.
От същото нещо. - Кое е то?
Липса на мярка. Стига, любими.
Не чуваш ли марша на армията му? Може ли да дойда?
Ще се съгласите, че като съпруг съм безполезен, но с меча съм умел.
Свали оръжието, любими. - Дори пускам кръв.
Не смей.
Ще приема всяка хвърлена ръкавица.
Това значи ли, че съм нает?
Когато се завърна, ще обмисля военен чин.
Но дотогава нека мечът ти почива.
Да можеше да се биеш, майко.
Мога да драскам като котка.
Останах без оръженосеца си. Липсват ми напътствията му.
Не мога да се бия, но да напътствам умея.
Той четеше мислите ми като отворена книга.
Той знаеше как да действа, без да продума, безгласно.
Армиите се нуждаят от блудници, нали? Била съм такава.
Недей.
Нима истината боли? - Била си куртизанка.
Отказвам да съм син на блудница. - Но това е изградило характера ти.
Значи по произход сме никои. - Не и ако баща ти постигне своето.
Поставил си е високи цели, за които дори аз не смея да мечтая.
Разкажи ми.
Не мога. Всяват ми страх.
Ти, да се страхуваш? Това е нещо ново.
Измъчват ме много страхове.
И повечето са свързани с Лукреция. Дръж я далеч от опасност.
Тя не може да мръдне без охрана.
Охранява съпруга й. - Нямаш ли му доверие?
Да й осигури безопасност? Не, нямам му доверие, майко.
Рим ще се промени, майко.
Пак ли?
Конник! Отворете портите!
Разказвай. - Как смятате? Започва се.
Армията му напусна Рим през нощта.
10 дни път.
Броенето ще ви бъде полезно.
Те са хиляди, въоръжени за обсада.
Разполагаме с 10 дни, поне да се подготвим.
Нашият план, освен ако не предложите по-добър,
е да оцелеем с достатъчно провизии при всяка обсада.
Докарайте в града всичкото жито, домашните птици и добитъка.
Капитане! Нещо се движи!
Искам да откъсна горите край Форли -
всяко дърво, храст и скривалище.
Искам чист терен пред крепостта,
поле за обстрел, където всичко живо да бъде мишена.
Разположете окопи по протежението на границите
покрити с жив плет, а под тях сложете наострени копия.
Ще атакуваме врага в настъпление.
Ще го изтласкаме към окопите... - Простете, господарке.
Кавалерията ни ще прескочи окопите, примамвайки пехотата им...
Господарке, трябва да... - И оръдието им няма да премине.
Какво има? - Елате да видите.
Не може ли да почака? - Не, Чезаре Борджия не чака.
Нали си видял армията му на 10 дни път оттук?
Пратил е втора армия от Франция. Неясно как е успял да я скрие.
Господи, обсадени сме!
Обсадени сме, а зимата наближава.
Бидейки търговци християни, те дължат десятък на Църквата.
Дочули са слухове, че...
Обсадата на Форли започна.
Каква изненада! Папската армия наскоро напусна Рим.
Синът ви крие армии, както жонгльор - карамфили.
В момента в горите край Форли гърмят оръдия.
Венецианският посланик иска аудиенция,
както и посланиците на Умбрия, Ферара, Болоня
и на Свещената Римска империя. Тежка утрин, Ваше светейшество.
Нека отправят въпросите си към сина ми -
гонфалониер на папските армии и херцог на Валанс.
И къде да го открием?
Навярно предвожда армиите си, където и да са те.
Събрал си гнездо от стършели, а още няма обяд.
Чудесно. Изненадата ще е нашето тайно оръжие.
Една армия е разположена, друга се придвижва най-открито.
Нямаше да е зле да уведомиш баща си.
Незнанието не е ли предимство, когато уж си в неведение?
Предпочитаме истината, ако е за казване.
Тогава те оставям в неведение.
Ще платиш цена за френската намеса.
Неапол. Френският посланик ще поиска аудиенция.
С радост бихме хвърлили Неапол на кучетата,
само и само да спестим неудобства на сестра ти.
Няма ме. - Моля?
Не си ме виждал, не си разговарял с мен.
Беседваме с празна постеля.
Не съм очаквал, но ми доставя удоволствие.
Остани си невидим.
За всички освен за Наше светейшество.
Разкажете ми най-лошото.
Флоренция беше тъй потресена от обсадата ви на Форли,
че изобщо не забелязва армията, която преминава в съседство.
Може ли ви да ви се натрапя по още един въпрос?
Свързано ли е с безопасността на родината ми?
Донякъде. Френският крал Луи засега пребивава в Милано.
Но няма да остане там задълго.
Няма. Иска си жадувания Неапол.
И как да ви подпомогна в това страховито начинание?
Уверете го, че щом превзема Форли, ще се заема с Неапол.
Сестра ми Лукреция ще стане регент и ще управлява от негово име.
Сестра ви ли знае ли каква съдба й готвите?
Тя е най-способният човек, когото познавам.
А на съпруга й отредена ли е роля?
Излишен въпрос, нали?
Вители?
Защо са нужни обсадни кули? Нямаш ли вяра на оръдието?
Стените са дебели 12 стъпки. Досега не са били пробивани.
Може да прибегнем до други средства.
Трябва да се храните, господарке.
Какво меню предлагаш?
Гълъб в клетка? Сварен плъх?
Обичайната супа от каквото е останало.
А ако това е краят? - Не вярвам на ушите си.
Пожертвах сина си. Народът ми гладува.
И мръзне. - Нещо ще се случи.
Бог ли ще въздаде ред?
Изборът ви е да се биете. Нямате с какво да търгувате.
А с тялото си?
То вече вехне, но някога го изкуши.
Чувал съм слухове.
А легендата за мен?
Не можете да търгувате с нея. - Наистина.
Легендата за мен налага да умра в пламъци или покосена от меч.
Или да живея победоносно.
Но не виждам победоносен изход, освен ако нещо не ми убягва. Дали?
Краят още не е дошъл. - Така е.
Тези стени са дебели 12 стъпки. Няма оръдие, което да ги повали.
Можем да избираме между бавна гладна смърт...
... или да се предадем.
А аз никога не бих се предала.
Обещай ми едно. Ела насам.
Каквото и да се случи,
не допускай той да ме докопа жива.
Ще сторя всичко по силите си.
А ако оцелееш, помисли за бъдещето си.
Какво бъдеще?
Чезаре Борджия. Той може да се окаже бъдещето.
Микелето...
Къде беше?
Разговарях с Бога. - И какво ти каза Той?
Нищо.
Значи отново си на моя страна?
И седмици наред да обстрелвате крепостта, няма да сполучите.
Това ли дойде да ми кажеш?
Забравяте, че съм роден във Форли.
Ще ви покажа.
Има стара римска каменоломна,
която минава под северната кула в съседство с портите.
Измерете разстоянието,
триангулирайте траектория и отбележете мястото.
Бомбардирайте тази точка. Въпросната кула ще рухне.
Не може да си тръгнеш така. - Кой ще ме спре?
Вие ли?
Аз съм мъртъв.
Следвайте старото речно корито, търсете надвиснали лози.
Ще откриете входа.
Сбогом, Чезаре Борджия.
Какво е било това място?
Някогашна римска каменоломна.
Ако съм осведомен правилно, северната кула е точно над нас.
А портите са ето там. - А ако сте осведомен грешно?
Значи греша. Но да допуснем, че съм прав.
Как ще измерим разстоянието?
Ще отмерваме с крачки, в посока север-северозапад.
После ще триангулираме.
Да се залавяме за работа.
Една, две, три, четири, пет, шест, седем, осем...
Ще се получи, ако сме точни. Крачките са 248.
В посока северозапад. - Именно!
Няма да се получи. - Напротив!
Защо сте толкова сигурни? - Ако не вярвате, стойте и гледайте.
Не съм ви виждал с бяло знаме.
Няма да е задълго.
Елате, господарке.
Пет, шест, седем...
Дай ми лъка.
Сто и двадесет, сто двадесет и едно...
Бих могла да те убия на място.
Да, но съм развял бяло знаме. Би могла и да разговаряш.
Не и с Борджия. Наслушах се на лъжи за цял живот.
Но аз не съм като брат си.
Не, ти не измъчваш малки момчета, а направо ги убиваш.
Той беше под военна клетва.
Но хиляди други зад тези стени не са я полагали.
Виждам, че чертаеш граници.
Няма ли да изслушаш условията ми?
Известни са ми, но те моля да опресниш паметта ми.
Предай се с оръжията и замъка си, и ще пощадя народа ти.
Казах и на покойния ти брат, че няма да се кланям на блудницата от Рим.
Вдигнете щитове!
Правилно ли забих знамето? - Преброих до 248.
А посоката? - Проверих я - северозапад.
Правилно ли разбрах?
Искате да уцеля основата, а не самата стена.
Цели се в белия флаг.
Пригответе се да чуете подигравки, ще ви се присмеят.
Приветствам присмеха.
Заредете!
Прицелете се.
Огън!
Провеждате бойно учение. - Дори не уцелихте!
Още веднъж! - Презаредете.
Огън!
Браво! - В десетката!
Дайте му награда!
Огън!
Дайте пак!
Още веднъж!
Огън!
По-бързо!
Палете оръдието. Огън!
Огън!
Стената рухна!
"Защо сте страхливи, маловерци?" Строй ги. Започваме настъпление.
Готови!
Напред!
Спрете!
Стойте! Не искам сеч!
Мен ли искаш?
Вземи ме! Взриви ме на хиляди парченца.
Хайде, прицелете лъковете си до един.
Нека ме пронижат сто стрели и заприличам на таралеж.
Цели се във въжето.
Подарявам ти живота, Катерина.
Но аз вече не го искам.
Подари ми легендарна смърт.
От своята ръка ли трябва да загине Катерина Сфорца?
Бъди проклет, испански мелез!
Ще живееш, по мое настояване. - Защо?
Така съм решил.
Дай ми ключа.
Трябваше да те наръгам в това легло.
И двамата сме наясно. Но ти пропусна.
Не докосвай роклите ми.
Прости ми, но няма да се покажеш в този вид.
Какво те интересува?
Опитомих една легенда. Тигрицата от Форли.
Държа да се нагиздиш подобаващо.
В жълто и черно - тигровата шарка.
Поръчай й клетка от злато.
Подплатена с хермелин и черен сатен като катафалка.
Нека я теглят гледани коне с пера.
Искам зрелищно пристигане в Рим.
Заловихме легенда, нека бъде възприета така.
А после?
Ще й приготвя покои в крепостта Сант Анджело.
Нейният затвор ще бъде нейната крепост - тя го заслужава.
Имала е наемен убиец, нали? - Руфио.
Майстор в изкуството на смъртта.
Тук наоколо ли се навърта? - Да.
Изпрати ми този Руфио в Рим.
Ела, но не ме драскай. - Не ми останаха нокти.
Тогава ме хвани за ръка.
Не, хвани ме под ръка.
Това е моето погребение, а не сватбата ми.
И въпреки това ме хвани под ръка. - Защо?
Веднъж си го правила.
Господарке.
Нямаше ли да е по-просто,
ако бяхте дошли доброволно?
Сигурна съм, че изходът щеше да е еднакъв.
Ще ме измъчвате ли? - Не.
Приготвили сме ви покои по-горе, достойни за ранга ви.
С красива гледка към базиликата.
Не прибързвайте, Ваше светейшество.
Все още хапя.
Развържете го от оковите.
Измъчваха ли те, Руфио?
Някога имах довереник като теб, за когото нямаше неизпълними задачи.
Той не познаваше добродетел, нито добро и зло, а само преданост.
Помолих те за среща в изповедалнята, татко.
Защото си съгрешила?
Не, защото само тук не ме подслушват.
Шпионите на брат ми са навсякъде.
Да ви се предложа ли?
Струваш ми се несломим, а това ми се нрави.
Назначение ли ми предлагате?
Мога да ти възложа задача, за да те изпитам.
Само кажете.
Аз съм лоша съпруга. - Залитна ли?
Вече ти казах, татко, тази изповед е само фасада.
Както и всичко около нас е фасада.
Помолих те да се срещнем тук,
за да ми кажеш насаме една-едничка истина.
Искам да отстраня един човек.
По начин, който да не уличи мен, семейството ми.
Никой мой приближен. - Разполагате ли с име?
Говори се, че Чезаре е хвърлил око на Неапол.
Знам, че ти си имал вземане-даване с френския крал.
Ако всичко това е вярно, съпругът ми е покойник.
Алфонсо Неаполитански, княз на Бишелие.
Съпругът на сестра ви. - Същият.
Искате да използвате мен. Хитър ход!
А ако бъда заловен? - Ще бъдеш ли?
Вие как смятате?
Не обръщай внимание на слухове. - Нямам друг довереник.
Питам те като твоя дъщеря,
която някога вярваше, че ти е скъпа.
Ти си ми най-скъпа от всички. - Не ме лъжи, татко.
Откак ти и брат ми обединихте стремежите си,
те набъбнаха десетократно.
Пак ще те попитам за Неапол.
Твоето мълчание е моят отговор.
Разотивайте се по домовете. - Да, господарю.
Лукреция?
Лукреция!
Лукреция? - Тя не се чувства добре.
Алфонсо, уведомих я за посещението си.
Да ни освободиш ли идваш?
Време беше да ме освободиш.
Да, свободен си.
Свободен ли? - Градът е на твое разположение.
Без шпиони? - Отивай където искаш, сам.
Както си отиде брат ти ли?
Предупреждавам те.
Падна от анонимен меч и се окъпа в Тибър? Или мечът беше твой?
Братко!
За теб съм княз, не брат! И съпруг на сестра ти!
Стига!
Естествено е да обичаш сестра си.
Твърде много.
Стига!
Божичко!
Не!
Не е каквото си мислиш. - Как можа, братко?
Той ме предизвика. Подгони ме и падна върху меча ми.
Не, пусни ме! Повикай лекар!
Не умирай! Доведи лекар!
Той ме уби, любима. - Не е вярно.
И двамата го искахте. Не биваше...
Не биваше да се влюбвам в теб.
Ръцете ми са безчувствени. Раната ми гори!
Дайте ми лекарство.
Захапи.
Хайде, скъпи.
Това е за болката.
Стой неподвижно, не мърдай.
Чакай тук. Може да опра до познавач.
Не мърдай.
Какво можете да сторите? - Нищо.
Агонията може да се проточи с дни.
Тогава го оставете насаме със семейството си.
Знам, че можеш да сложиш край на мъките ми.
Ако изобщо някога си ме обичала, направи ми една последна услуга.
Не мога. - Напротив!
Ти си Борджия.
Само такава ли съм, братко?
Борджия.
Познавач.
Лукреция?
Лукреция!
Никога не ще отмия кръвта му.
Тогава аз ще го сторя.
Ще бъдеш гола и чиста,
и без капка кръв по себе си.
И ще бъдеш моя.