- Tidligere i Pretty Little liars: - Vent, det er ikke Ian.
Wren?
Hvad giver han hende?
"Som Rosewoods bedste atlet får du fuldt legat."
- Så behøver du ikke flytte. - Em, har du skrevet det brev?
Jeg fandt det på måtten. De vil have dig på holdet.
Det er fantastisk. Til lykke.
- Hvem er det? - Danielle.
- Ved hun, du er vild med hende? - Lucas?
Det er min ven derovre.
- Jeg har fået nyt job. - For hvem?
- Jason DiLaurentis. - Det må du ikke.
Jeg må købe værktøj og en bil.
Jeg rejste ikke uden at sige farvel, så jeg har skrevet et brev.
Jeg kan ikke glemme, at du udnyttede mig.
Undskyld.
Vi har lige talt med din psykolog.
Hun anbefaler, at I tager noget tid hver for sig.
Må jeg ikke se mine venner?
Hvad nu? Hvad laver du?
Leder efter min ring. Flyt dig.
Jeg kommer på mandag.
Så snart banken åbner, har jeg pengene.
- Spencer. - Tag den. Den er din.
Er du vanvittig?
Jeg er tilbage.
Det overrasker mig.
Her er min kvittering på ringen.
Undskyld.
Reklamer for dit produkt eller brand her - Besøg www.OpenSubtitles.org i dag.
Hvor er her usselt.
Hun har jo pantsat sin søsters vielsesring.
- Nå, Wren and Melissa? - Mærkeligt, ikke?
- Kunne du se, hvad han gav hende? - Nej. Hun virkede ikke glad for det.
Mon Ian bliver det?
- Hvordan går det med dig? - Fint.
Siden jeg fik det falske brev om legatet, synes min mor, jeg er perfekt.
- Det var slet ikke min løgn. - Kun A kan give en skyldfølelse -
- over, at ens mor er glad.
Værsgo.
En hestesko?
Er det en spøg? Jeg kom ind med en ring.
- Ikke ifølge sedlen. - Du har givet mig den seddel.
Her har været så mange.
Jeg skal have den ring i dag, så du må ned bag disken og finde den.
Ellers hvad?
Skal vi ringe til politiet og tale med dem om det?
Værsågod.
Tænk, at den er væk.
Du fik i det mindste dine penge.
Skal jeg så give hende den her?
Jeg stjal den. Jeg stjal min søsters vielsesring.
"Der var jeg heldig. Diamanter er en piges bedste ven. A."
NOGEN HOLDER ØJE MED DIG SÅ SE GODT UD
DR. LARS THORWALD, ØJENLÆGE
Kaffen er lavet, avisen er hentet, -
- og din far dækker bord til morgenmad.
- Pandekager med bær. - Hold da op.
- Det har vi ikke fået, siden... - Jeg ved det. Jeg savner dem.
Det føles, som om alting er ved at falde på plads igen.
- Det kan jeg godt lide. - Også mig.
- Mike, morgenmad. - Jeg tager noget senere.
Mike er til gengæld ikke så vild med, at jeg er tilbage.
Han har det fint.
Han har jo også et socialt liv.
Jeg ved, det med ikke at se dine venner -
- sikkert er hårdt. - Ja, det er en underdrivelse.
Du ved godt, vi kun gør det, fordi vi mener, det er bedst for dig.
For jer alle sammen.
- Nå... - Hvad?
- Hvordan ser jeg ud? - Pæn.
Pænere end normalt. Hvorfor?
- Fordi i dag er min første dag... - Som lærer på fuld tid. Nå ja.
Undskyld. Jeg har været lidt...
Nå, ved du, hvilket hold du skal undervise?
Jeg overtager mr. Fitz's klasse.
- Prøv at beherske din entusiasme. - Nej. Det er ikke det.
Jeg er glad på dine vegne.
Det bliver fint.
Skal du ud at rejse?
Nej.
Hvorfor står du så med dit pas?
Det er ikke mit. Det er Ians.
Jeg skal bruge det til forsikringen for min ring.
Er den stadig ikke dukket op?
Det gør den.
Jeg vil hellere finde min mand.
Jeg kommer hjem efter skole.
Nu hvor jeg ikke må hænge ud med mine venner.
Apropos det. Jeg talte med Spencers mor i går.
Og I indså, at hele det her forbud er en dårlig ide, -
- så jeg må gerne se dem?
Nej, vi indså, du er den eneste, -
- der ikke har haft ene-samtaler med din psykolog.
- Og? - Det synes din far og jeg, du burde.
Dine venner tog det alvorligt.
Det burde du også gøre.
Kan vi ikke bare se "Intervention"?
Stop. Du tager derhen. Efter skole i dag.
Hold da op. Min uge tegner rigtig godt.
Hej!
Jeg har en overraskelse til dig.
- Hvad er det? - Se selv.
Hvem har sendt det?
Det er vel talentspejderen, du talte med fra Danby. Hvem ellers?
Så glad for, at du er med på vores A-TEAM!!!
Ja. Du har ret.
Der er vist en, der rigtig gerne vil have dig ind på den skole.
Hej. Må jeg få nogen?
Værsgo. Jeg spiser aldrig mere.
Faldt rotten i frituren igen? For sidste gang...
Det er ikke maden. Det er Danielle.
Årbogs-Danielle? Hvad nu?
Siden du hjalp mig med at få en date med hende, -
- har min mave føltes, som var der en rotte i min friture.
- Hun er over mit niveau. - Du har ikke niveau.
- Okay. Jeg aflyser daten. - Nej. Det kan du ikke gøre.
Det kan jeg da. Jeg gør os begge en tjeneste.
Jeg gjorde det kun, fordi jeg tror, I to kan få det sjovt sammen.
Og sjovt er godt, ikke?
- Du kan godt lide sjov, ikke? - Jo da.
- Altså... - Tag med på daten.
- Det bliver rigtig sjovt. - Og mærkeligt.
Kender du udtrykket 'tredje hjul'?
Okay, så tag Caleb med.
Nej. Beklager. Det er helt udelukket.
Kom nu, det er bare én aften. Du fik mig rodet ud i det, -
- og nu må du hjælpe mig med at klare det.
Jeg tager derhen i dag lige efter skole.
- Tror du virkelig, det er sikkert? - Nej.
- Aria. - Hej.
Må jeg lige tale med dig?
Vi var lige ved at sige farvel.
Ja, det var ikke det, jeg ville tale med dig om.
Okay. Jeg synes, du havde godt styr på materialet -
- og glimrende øjenkontakt med eleverne, -
- men din håndskrift kunne godt blive bedre.
Det var heller ikke det, men tak.
Mike glemte sine nøgler hjemme, og jeg har et møde efter skole.
Kan du tage hen til ham i parken med de her efter skole?
- Ja, selvfølgelig. - Tak.
Og nu du nævner det. Det med ikke at se dine venner -
- bør nok udvides til også at omfatte gangene på skolen.
Den date bliver en katastrofe.
Du er hans kammerat. Hjælp ham.
Jeg har prøvet, men han får kvalme af at tale om det.
- Og jeg sover nederst. - Har han køjesenge?
- Og legetøj, i små æsker. - Det er samlerobjekter.
- Han synes, vi skal tage med. - Jeg ved det.
- Ret åndssvagt, ikke? - Jo.
- Burde vi det? - Nej.
- Medmindre... - Seriøst?
Knægten sluger sin egen tunge, hvis vi ikke gør noget.
Nej, seriøst, vil du på date med mig?
Det er ingen date. Jeg ledsager Lucas og Danielle, -
- og det gør du tilfældigvis også.
Vi er hans støtter, men det er også alt, forstået?
- Forstået. - Godt.
ST. ANTONYS HOSPITAL I PHILADELPHIA
Radiologi, ring til centralen.
Spencer, hvad laver du her?
Vi må tale sammen. Undskyld, det er ret vigtigt.
Kunne du...
Lade være med at være her lige nu?
Hvad gav du Melissa uden for vores hus, -
- og hvad sagde hun til dig? - Det er indviklet.
Så lad mig gøre det lidt nemmere.
- Ian forsøgte at dræbe mig. - Hvad?
- Er du okay? - Indtil videre.
Men fortæl mig, hvad du ved, før han prøver igen.
Hun ville have stoffer.
Og dem gav du hende bare glædeligt?
Ian gemmer sig måske i nærheden.
Han ville sige hvor, når hun havde stofferne, -
- men det var et sted uden for Rosewood.
- Hvorfor hjalp du hende? - Helt ærligt?
Jeg føler et ansvar for, at Melissa løb tilbage til Ian.
Jeg gav hende ikke alt, hvad hun bad om.
Nogen af de smertestillende. Så ville jeg miste mit job.
Spencer, du må tro på mig.
Jeg anede ikke, du var indblandet.
- Jeg vil ikke se dig såret igen. - Det er lidt sent.
- Du må lade det ligge. - Jeg kan ikke lade det ligge.
Jeg har brug for din hjælp.
Hver gang jeg hjælper dig og din søster, kommer folk til skade.
Det må ikke ske igen.
Wren, vil du hjælpe med at finde Ian eller ej?
Jeg er ked af det. Nej.
Utroligt, så langsomt tiden går, -
- når man hele tiden ser på uret, ikke?
- Totalt. - Har du talt med dine venner, -
- om hvordan det ville være at komme her alene?
Vi må jo ikke snakke sammen.
Jeg gætter på, I finder en måde.
I er bedste venner.
Jeres meninger og udvekslinger er vigtige for de andre.
Hvorfor så holde os adskilt?
Perspektiv.
Når man får mulighed for -
- at se noget fra en anden vinkel, ser man sommetider noget andet.
Hvad er pointen, hvis man ikke kan dele det med sine venner?
Hanna, jeg kan hjælpe dig.
- Hjælpe mig med hvad? - At give slip.
Jeg har talt med mange unge mennesker om tab.
Nogle gange er det skyldfølelse, der holder dem tilbage.
Nogle gange er det vrede eller frygt. Nogle gange alle tre ting.
- Det ville være ret sindssygt. - Nej, slet ikke.
Det er ret almindeligt.
Alison er her stadig for dig.
For jer alle sammen, er hun ikke?
Du ved ikke halvdelen.
Måske ikke.
Men hvad du end føler, kan du komme videre.
Siger du, det er op til mig?
Dig og Alison.
Jeg tror, du skal tage en snak med hende.
- Det er lidt sent nu. - Måske ikke.
Forestil dig, at Alison sidder her lige nu.
At tale med en tom stol, -
- er det ikke, hvad folk kommer for at holde op med?
For min skyld.
Hvad ville du sige til Alison?
Jeg ville sige: Tiden er gået.
Mike, det er mig.
Jeg ved stadig ikke, hvor du er.
Jeg er i parken. Jeg har dine nøgler, så tag den nu.
Mike!
Hallo, Mike!
Hov, undskyld.
Lewis. Hej. Ved du, hvor jeg kan finde Mike?
Aner det ikke.
- Han plejer at spille her, ikke? - Ikke de seneste par måneder, nej.
Nej. Nej, nej. Han plejer at spille basketball her -
- næsten hver dag. - Det gør vi også, -
- og jeg har ikke set ham. Beklager.
Hej.
- Du har ikke set min bror, vel? - Nej. Beklager.
- Har han brændt dig af? - Noget i den retning.
Jeg løj altid om, hvor jeg var, på hans alder.
Jeg kan faktisk ikke huske ret meget fra dengang.
Og det meste af det ville jeg helst glemme.
Ved du, hvad jeg kan huske? Dit lyserøde hår.
- Virkelig? - Jeg syntes, det var sejt.
- Virkelig? - Virkelig.
Du gjorde altid noget uventet, i modsætning til mig.
Og det, syntes jeg også, var sejt.
Nå...
For resten...
Jeg savner det lyserøde hår.
Emily.
- Jeg så hele stævnet. Du er så god. - Tak.
Og jeg er vildt imponeret over det brev, du har fået fra Danby.
Hvor har du hørt om det?
Fra din mor, ligesom alle andre.
Hun er helt oppe at køre, og det er jeg også.
Danby er et smukt universitet, og jeg kan komme på besøg, og...
Hvad er der galt?
Åh, gud, vil du ikke på Danby?
Eller må jeg ikke komme på besøg?
Nej, det er ikke det.
Brevet er ikke ægte.
Træneren fra Danby har ikke skrevet det.
Det har jeg.
Så du sendte det til dig selv?
Ja. Noget i den retning.
Emily.
Godt gået, skat! Fantastisk!
- Til lykke. - Feltet var ret svagt.
Nej, de var gode, men du var bedre.
- Mor, det er Samara Cooke. - Hej, Samara. Pam Fields.
Emily har fortalt så meget om dig, og det er rart at møde dig.
I lige måde.
Jeg sendte en video af din runde i stafetten til din far, -
- og han blev så begejstret. - Du må være vildt glad.
Skal vi ikke fejre det i aften?
Jeg ved, det næppe er en god ide at invitere dine andre venner.
- Ja, så... - Samara, har du lyst til at komme?
Det vil jeg gerne.
Klokken 19? Okay, fint.
Så ses vi.
Slap af.
Hvis jeg er der, og sandheden kommer frem, bliver din mor ikke så vred.
"Vi kommer sent hjem. Pas godt på din søster!"
Udråbstegn. "Mor."
Det lyder som en sjov aften.
Melissa?
Er du hjemme?
Spencer?
Okay, hvis Ian ikke er inde ved siden af, hvor er han så?
Og hvor skal han hen?
- Og hvorfor tager Melissa med? - Ja.
Det går sjældent godt for hustruer til mordere.
- Tror du, han ville gøre hende fortræd? - Det ved jeg ikke.
Gid, jeg kunne komme og bo hos dig.
Ja. Jeg er alene hjemme med dørene låst, -
- og jeg er skidebange.
- Jeg må løbe. Mine forældre er her. - Okay.
Mor?
Far?
Bøh.
- Hej. Hallo? - Hvad?
- Hvor har du været i dag? - Hvad rager det dig?
Jeg har ledt efter dig hele dagen for at give dig dine nøgler.
- Så giv mig dem. - Nej.
Glem i dag. Hvor har du været alle de andre dage?
For dem, du spiller bold med, kan knap nok huske dig.
Steder. Her og der.
Er det, hvad du vil fortælle mor og far?
Du ved, de finder ud af det.
Ikke fra dig, for hvis du siger noget, -
- siger jeg, at du og dine venner lusker rundt i byen, -
- når I ikke må se hinanden.
Hvorfor gør du det her?
Mor er flyttet ind. Alt bliver normalt igen.
Skal der ikke mere til?
Vi fire, der spiser pandekager sammen, og så bliver alt godt?
Tingene er ikke, som de var engang.
Og det bliver de aldrig.
Hov...
- Skal jeg fylde op? - Tak.
- Går det godt her? - Fint.
Helt fint.
Okay, vi skal af sted i biografen om 10 minutter.
At huske: Det er lidt tidligt at lade min indre mor komme til udtryk.
Det er også lidt sent.
Hvad mener du? Hun er da vild med ham.
Hvis du siger det.
Måske har de andre parringsritualer i årbogsklubben.
- Er du nu blevet eksperten? - Jeg kan da læse dig.
Tro mig, det går fint.
- Det her er dødssygt. - Hvad? Jeg hygger mig da.
Gør du ikke?
Normalt, jo. Jeg kan godt lide dig, men...
Har du ikke bemærket, hvordan hun glor på dig?
Hanna? Det tror jeg ikke.
Hun kommer herover hvert 20. Sekund.
Hun er stadig vild med dig.
Hvorfor tog hun så Caleb med?
For at gøre dig jaloux.
Er du ikke det?
Nej.
Det ville jeg være.
Det var, da jeg blev fem år. Mit første udspring.
- Se lige, hvor kær du er. - Det er så længe siden.
Det var den bedste fødselsdag nogensinde.
Tænk, at jeg satte mit hår sådan.
- Hej. - Hej.
- Har du lavet den scrapbog? - Ja. En af mange.
Brugte du limpistol til at fastgøre rispapiret?
Hvad ellers?
Det er det første, jeg kan huske, jeg ønskede mig til jul.
Jeg limede mig selv fast i alle husets værelser.
Jeg bruger den stadig til mine smykker.
- Virkelig? - Ja, min mor og jeg, -
- vi lavede scrapbøger, da jeg var barn, -
- men de blev aldrig så flotte.
Jeg havde tænkt på at lave en ny.
Noget med et Rosewood-til-Danby-tema.
Det er en god ide.
Em, du og jeg burde nok besøge Danby.
Bare for at se på det.
Ja, det er der masser af tid til.
Det er aldrig for tidligt med lidt research.
Jeg burde faktisk ringe og tale med talentspejderen.
- Mor. - Jeg må jo takke ham -
- for gaverne. - Mor.
- Sandheden er... - At Danby har et godt hold, -
- men det har mange andre skoler også.
Min far kender træneren på Stanford. De har et godt hold.
Jeg fortalte Emily, at mange skoler vil være interesserede i hende.
- Tror du? - Med hendes tider? Helt klart.
Lås jer ikke fast på Danby.
Tag det roligt og vent på andre tilbud i løbet af sidste år.
Det er der, det bliver rigtig spændende.
Kontakter I træneren nu, misforstår de andre det måske.
Det lyder da rimelig fornuftigt.
- Em? - Ja. Helt sikkert.
I må hjælpe mig. Det hele går i vasken.
- Jeg føler med dig. - Hvad?
Danielle tror, du er vild med mig.
Hvad? Nej, jeg sagde, jeg var ovre dig, og altså...
Okay, jeg er med. Med det er hun ikke.
Ved I, hvordan det bliver i årbogen i morgen?
De vil fylde en side med, hvor dum jeg var -
- at tro, jeg kunne få hende, -
- og jeg skal layoute den.
Jeg holdt mig selv for nar -
- ved at tro, at jeg kunne slippe den, alle tror, jeg er, -
- og bare være mig selv.
Tak, fordi I prøvede at opnå det uopnåelige.
Sikke noget møg. Lucas ville få det bedre, -
- hvis han var ligeglad med andre.
Ja, ikke?
Hvad skal vi gøre for at hjælpe ham?
Læg armen om mig.
- Hvad? - Læg nu bare armen om mig.
- Flot arbejde. - Det var nemt.
Men det er jeg ikke.
Melissa, jeg har tænkt over de skader, du beskrev.
Jeg er bange for, Ian har stafylokokker.
Jeg insisterer på at se ham, før I rejser nogen vegne.
Jeg tager den nødvendige medicin med.
Nej, Melissa. Jeg tager med, ellers glem det.
Hun købte den. Hun ved ikke, hvor Ian gemmer sig, -
- men hun ringer i morgen, så jeg kan tage derhen.
Og jeg er lige bag dig.
Skal jeg sige til Danielle, at du lurer?
Nej.
Jeg ville bare sige tak for det, du gjorde i går aftes.
Du er kommet langt, siden du var med i Alisons slæng.
- Hold nu op. - Nej, seriøst.
Det, du gjorde, gjorde du for mig uden selv at få noget ud af det.
Det betyder meget.
Hanna, din aftale er først i næste uge.
Jeg ved det, men jeg har brug for at snakke.
Har Wren ringet?
Venter stadig. Bliver sindssyg.
Hej, vil du have et lift?
Det var altid sjovt at køre dig i skole.
Ja. Ja, det lyder godt.
Vi er her for dig, din mor og jeg. Det ved du godt, ikke?
- Jo, jeg gør. - Okay.
Jeg er glad for, at de sjove ting er ved at blive sjove igen.
Også mig.
Hej, Mike.
Hvordan gik kampen i går?
Fint, som altid.
Aria kiggede på et par minutter.
Ja?
- Vil du have et lift til skole? - Nej tak.
Vi kunne holde ind og få en kop...
kaffe. Er han okay?
Ja, det tror jeg.
- Okay. Vi kører om fem minutter. - Okay.
Det, du sagde i går om at se anderledes på tingene...
Jeg var på date. En dobbeltdate.
- Det var faktisk slet ikke... - Hanna. Træk vejret.
Du havde ret.
Alison er stadig hos os. Hos mig.
Mere end jeg ønsker.
- Hvorfor mere? - Vores venskab var hårdt arbejde.
Man skulle imponere hende, så hun kunne lide en, -
- og det betød at gøre ting, man måske ikke...
havde det så godt med at gøre.
Nogle gange slemme ting.
Hvorfor var det så vigtigt at være hendes ven?
Hun fik en til at føle sig helt speciel, og det virkede, som om det var det værd.
Og nu?
Hvad vil du gerne sige til Alison?
Bare at...
Til Alison.
Alison.
Du var den bedste veninde, jeg nogensinde har haft...
og det betød meget for mig.
Du betød meget for mig.
Men du var også den værste fjende, jeg nogensinde har haft...
og det er utroligt, det tog mig så lang tid at indse.
Hvordan tror du, Alison ville reagere?
Se lige dig.
Helt uafhængig og i kontakt med dine følelser.
Du er sikkert ret imponeret over dig selv lige nu.
Ja.
Jeg er stolt af dig.
- Jeg er ligeglad. - Selvfølgelig.
I dag...
fik du lægen til at klappe dig på skulderen -
- for at tale med en tom stol. - Hende behøver jeg heller ikke.
Du behøver jo en eller anden.
Lavt selvværd fører til Heftige Hanna.
Gennemgik de ikke det i velværetimerne?
Jeg har andre venner.
- Rigtige venner. - Du har, hvad jeg gav dig.
Du tror, dine tre veninder altid vil være hos dig, ikke?
Nyhed: Du er allerede ved at miste dem.
De er på vej videre, Hanna, og det er du ikke.
Og ved du, hvem du står tilbage med?
Mig.
Jeg vil altid være hos dig.
Jeg er den eneste, der kan gøre dig lykkelig.
Den eneste, der vil sige sandheden.
Jeg er den eneste, du kan stole på.
Så vil jeg hellere være alene.
- Du holder ikke en uge. - I det mindste er jeg i live.
Du kan ikke nå ind i mit liv mere, medmindre jeg giver dig lov.
Du er væk...
og jeg er færdig med at savne dig.
Hejsa.
Er du blevet overflyttet hertil?
Jeg overvejede det. Nej, jeg prøvede at ringe i morges.
Hvordan går det efter i går? Det var tæt på.
Okay, selvom jeg bare udsatte det uundgåelige.
Måske ikke. Det, jeg sagde i går, var sandt, -
- bortset fra det med, at min far kender træneren fra Stanford.
Men det var et godt råd. Og hun var online i morges -
- for at tjekke samtlige skoler med et legat og en svømmehal.
- Så det virkede. - Indtil videre.
Så vær glad. Indtil videre.
Sammen med mig.
Så får vi i det mindste tid til en date mere.
NYSGERRIGE KÆLLINGER DØR
Wren.
Melissa ringede. Hun ved, hvor Ian er.
- Jeg er på vej. - Spencer...
Mor?
- Vi må tale sammen. - Kan det vente...
Det tror jeg ikke. Dr. Sullivan har lige ringet.
Hun har haft indbrud på sit kontor.
Det var fuldstændig smadret.
Hvorfor ringede hun?
Hanna, hvad talte du og dr. Sullivan om?
Er det ikke meningen, det skal være fortroligt?
Er det ikke sådan, det fungerer?
Var det noget, som nogen...
ikke ville have, at andre vidste?
- Jeg kan ikke lige nu. - Jo, du kan.
Hvis hun ringer til politiet, stiller de flere spørgsmål end mig.
Så får jeg brug for svar, og dem finder jeg ikke her.
Hanna!
Undskyld mig. Hvem har ellers nøglen til kontoret?
Ingen. Hvorfor?
Der er ingen tegn på indbrud.
Har vi en plan?
Jeg arbejder på det.
Skal vi ringe til Garrett og fortælle om Ian?
Nej. Vi har ikke brug for -
- at få ham indblandet i endnu et uforklarligt mysterium.
Det er, hvad der sker, når man er pigerne, der råbte ulv.
Fatter I det ikke? Vi er på røven.
De standser.
Der er ingen vej tilbage nu, vel?
Jeg kan hurtigt ringe 112.
Jeg har kun én streg.
Pis. Ingen streger.
Lad os tage et billede af Ian og bevise, at det er rigtigt.
Ja, gør du det, mens jeg prøver ikke at blive dræbt.
Undskyld. Jeg er bare bekymret for Melissa.
- Hvem ved, hvad Ian tænker? - Eller om han har en pistol.
Han er skurken, ikke?
Melissa!
Jeg slog Alison ihjel. Hun vidste for meget.
[Danish]
Bedøm denne undertekst på www.osdb.link/ku3t Hjælp andre brugere til vælge den bedste undertekster