begravelsesbyrå og krematorium
FOTERSTILLING BARNE-FOTLEGE
ÅPNING
GJENÅPNING
MÅ VÆRE ROTTER!
GJEN-GJENÅPNING
GJEN-GJEN-GJENÅPNING
GJEN-GJEN-GJEN-GJENÅPNING
Ok, vi skal på jobben vår på Elegant blondeduk gamlehjem.
Ja, bandet vårt har en konsert. Ja, det er på gamlehjemmet.
Og ja, det betyr at vi har nådd toppen.
Så spennende.
Heter dere fortsatt Ryddegutt og bannejenter?
Nei. Boagutt og Mosmestere.
Vi spiller på potetmosere.
Det er potetmoserne mine… Glem det.
Jepp. Bestemoren til Zeke blir 85.
Jeg håper publikum er mosh pit-vennlige,
for Mosmestere liker mosh!
Herregud, som vi mosher!
-Ok, vi går nå. Ha det. -Ha det!
-Ha det gøy. -Glad i dere, ha det!
Ta med potetmoserne mine tilbake.
Jeg kaster dem nok til publikum som trommestikker.
Så nei!
Denne beaten er ikke konvensjonell visdom
Det er et rytmisk kongerike
Det er ekstra inntekt
Vi gjør gryteblanding til frihet
Kazoo-solo! Zekes bestemors favorittinstrument.
Kjør på, Zeke!
Elegant blondeduk, la meg høre dere skrike!
Jeg er så glad i deg, bestemor!
Mosmestere!
Jeg tror vi skapte musikalsk historie i dag.
Vi slo av støttestrømpene deres.
Ja, bare noen få tok en lur mens vi holdt på.
Psst, Bessies barnebarn.
Hei, mann, person.
Jeg er Rusty. Hva sier du og vennene dine til å tjene 100 dollar?
Svaret er ja. Samme hva det er.
Vi vil gjerne tjene penger, mann vi nettopp møtte.
Jeg er ikke sikker på dette.
-Jeg er med. -Jeg også.
Greit, kom igjen. Vi går på rommet mitt.
Også en helt ok ting å si.
Så vi skal alle bare… Ok.
Hva er det?
Det er en gammel premie fra Wonder Wharf.
Da alle hatet barn?
Ja, det var ikke en populær premie.
Vi kalte den "Kul-ala".
Fordi han prøver å være kul.
Og han er en koala.
Lukter som mark.
Ok, her er greia. Dere må ta
Kul-ala og gjemme ham for meg.
Gjemme den hvor? Søppelbøtta?
Søppelbøtta kan være rett sted.
Har dere hørt om Carniapolis?
Carniapolis?
Det var der Wonder Wharf-tivolifolkene bodde.
Som at hekser kommer fra Wichita.
Ja da. Gjem denne der.
Skal vi gjemme den i Carniapolis?
-Også kjent som "Downtown Stikki". -Hvorfor?
Jeg pleide å bo i Carniapolis.
På grunn av den lave eiendomsskatten?
Nei, fordi jeg pleide å være tivoliarbeider.
For lenge siden
pleide jeg og noen andre arbeidere
å gjemme denne for hverandre.
En morsom liten spøk.
Det er en søt ting for tivoliarbeidere å gjøre.
Det var det. Men så fikk jeg pengene mine, forliket
fra da berg-og-dal-banen falt på meg.
Det var en av de mykere delene,
men ja, jeg flyttet
og mistet kontakten med Carniapolis-folkene.
Og for noen dager siden ryddet jeg i noe søppel
og fant denne lille fyren stappet inn i luftfukteren min.
Den har vært gjemt der i ti år.
Det forklarer lukten.
Det fikk meg til å tenke: "Det ville vært gøy
å starte vår gamle spøk igjen."
Jeg vil at dere skal gjemme den i Sonnys husvogn,
i kjøkkenskapet.
Den er grei. Oi, den er skitten.
Vent, skal vi gå inn i en av tivolivognene?
Høres litt ulovlig og skremmende ut,
men virker ikke som dere har et problem med det.
Så det er greit. Kult.
Hvordan vet vi hvilken som er Sonnys vogn?
Den er rød, hvit og gul, og den er ved sigaretthagen.
Kan du dyrke det?
Det er bare et stort askebeger.
Uansett, jeg vil ha fotobevis på at dere gjorde jobben.
Ellers ingen penger.
Vi kan bruke mobilen min til å lage en video.
Steike! Se på J-Ju som sikrer produksjonsmidlene.
-Kom igjen! -Zeke! Brystvorten min.
Bare sørg for at de ikke ser dere.
Fordi de vil drepe oss?
-Ja. -Vent, virkelig?
Jeg tuller. Fordi det ødelegger spøken.
Dere klarer dere nok.
-Ok. -Flott. Glad i deg. Ha det.
Takk, Linda. Du vet alltid når du skal fylle på koppen min.
Det var den høylytte slurpingen.
Og så sier du: "Ferdig!"
Slutt å spionere på meg, Mort.
Greit. Jeg må på do. Er det greit, Bob?
Hvorfor spør du meg?
Jeg vil ikke at du skal lure på hvor jeg er.
-Bli bekymret. -Det ville jeg ikke vært.
Hei, sett deg hvor som helst.
Her er en novelle om maten vi serverer.
Bare tuller. Det er en meny.
Teddy, hva…
Det er terapeuten min, dr. Marjorie.
Er det dr. Marjorie?
Sier dere "margarin"?
-Stille, Mort. -Hvorfor må du gjemme deg, Teddy?
Man skal aldri samhandle utenfor terapeutens kontor.
Det handler om grenser.
Jeg så henne på apoteket,
og nå går jeg til et 30 km unna,
og det er helt greit, selv om de har et problem med
forsikringen og lite parkering.
Så du skal bare gjemme deg der til hun drar?
Nei, jeg skal krype til kjøkkenet og snike meg ut bakdøra.
Herregud.
Det virker ganske tomt.
Mulig de er på Wonder Wharf
og, eller, tivoliaktivitetene deres.
Eller på Macy's. De har alltid salg.
Der er sigaretthagen.
Dette må være Sonnys husvogn.
Se på den søte lille hagenissen som passer på avlingene sine.
Zeke og Jimmy jr. holder utkikk.
Si ifra om noen kommer.
Vi varsler dere.
Jimmy jr. gjør en fantastisk måkelyd.
Og jeg en brukbar blåskrike.
Den er ikke helt brukbar, Zeke.
Vi gjør bare måken og…
Jeg skal jobbe med blåskriken min på fritiden. Pokker.
Gi oss mobilen din, Jimmy jr.
Greit. Koden er 99-99.
Som i luftballonger, doble luftballonger.
Greit, vi setter i gang.
Hallo, bibellevering.
Ta dem mens de er varme.
-Ingen er hjemme. -Med mindre han er der inne.
Og han ikke trenger flere bibler fordi han har så mange.
Bare én måte å finne det ut på.
Jeg håper ikke døra er…
Det er et sunt, tillitsfullt samfunn.
Ok, Tina, kom igjen.
Gjem Kul-alaen. Jeg skal filme.
Døra åpner seg av seg selv.
Må være det samme selskapet som lager glidelåsen på pappas bukser.
Der.
-Måke! -Pokker! Gå!
Tror ikke pariserhjulet er oppkalt etter Ferris Bueller.
Fort, under vognen.
…fridag og han dro og hadde…
Hvorfor er dere her? Dere holder vakt.
De kom bak oss.
Ja, vi holder utkikk.
Kikker ikke overalt og rundt.
Helt topp, folkens.
Se hva som falt ut av skapet mitt.
Greit. Han fant den ganske fort.
Ja. Ingen ville høre på skapbekymringene mine.
Jeg trodde du hadde spiskammer-panikk.
Folkens, det går bra. Det er en vennskapelig spøk.
De vil bli veldig glade.
Rusty, vis deg.
Du er ikke god for noe, drittsekk!
Jeg er så sint akkurat nå.
Jeg vil stikke noe.
Hvorfor høres de ikke glade ut?
Herregud, vi blir alle knivstukket.
Det blir et skikkelig knivshow.
Rusty, vis deg så jeg kan skade deg med vold.
Jeg har alle disse følelsene
og vet ikke hva jeg skal gjøre.
Det er bra at du setter ord på følelsene, Sonny.
-Takk. -Å se den greia
og vite at Rusty gjemte den,
gir meg lyst til å rive hjertet ut av noe!
Hva som helst!
Herregud!
Hva om vi prøver å snike oss forbi den morsomme ølflaskesamlingen?
Gene, nei.
Hei!
Er det noen under der?
-Nei, fortsett. -Små mennesker.
Vent, dette er ikke biblioteket.
Nå skal vi ta en liten prat.
Vi er faktisk venner med en av dine landsmenn, Mickey.
Er han her? Mickey?
-Nei. -Han gjør "i fengsel"-greia
som han av og til gjør.
-Pokker. -Pokker.
Jobber dere for Rusty?
Er dere hans små umpa-lumpaer?
-Smigret. -Vi kjenner ham knapt.
Vi gjorde dette for penger.
Og vi lar ham bare betale oss fordi vi liker å motta penger.
Hvorfor er dere så sinte på ham?
Vi pleide å være venner.
Bestevenner.
Vi kalte oss Tivolipølser.
Vi spiste maispølsene som var til overs
etter stengetid.
-Det er ikke trist. -Vi lagde til og med Tivolipølse-topper.
Jeg tok den akkurat.
Så begynte vi å gjemme den sprø koalaen frem og tilbake.
Men så fikk Rusty forlikspengene sine og ble en annen person.
Plutselig var det: "Jeg vil spise pølser som ikke er gamle."
"Jeg vil bruke såpe."
"Jeg har en luftfukter nå."
Den jævelen!
Og så flyttet han til en fancy leilighet
med et lite rom som bare er til klær.
Jeg tror det kalles et "klessett".
Men det viktigste var at for ti år siden
fikk jeg hjerteinfarkt, og den drittsekken besøkte meg aldri på sykehuset.
Han sendte meg ikke engang en ballong eller et fint kort som spiller musikk.
Vi er åpenbart på feil side.
Takk for at du fortalte det.
Og nå skal vi stikke og la dere nyte resten av dagen.
Jeg får en idé.
-Pølser? -Nei, senere.
Dere skal gjøre noe for oss.
Hva gjør hun nå?
Hun fikk nettopp maten sin. Kan du ikke gå?
Det var planen din.
Men så var jeg nysgjerrig på hva hun skulle bestille.
-Hva gjør hun nå? -Jeg vet ikke, Teddy. Spiser sikkert…
Hva skjer?
Hun river hele burgeren fra hverandre
og legger den på tallerkenen.
-Hva? -Nå stikker hun gaffelen i burgeren
-og plukker den opp. -Som en slikkepinne?
Hun snur gaffelen og spiser rundt kantene.
Hva i… Terapeuten min spiser som et småbarn.
Som et merkelig småbarn.
Hva i helvete?
Skal vi dra tilbake til gamlehjemmet og gjemme Kul-alaen på Rustys rom?
Som en spøk tilbake?
Nei. Spøker er kun for venner.
Dette er for å sende en beskjed om at vi er ferdige med ham for alltid.
Han er død for oss.
-Du mener… -Spagetti?
Ja, kald spagetti.
Jøss.
Kald spagetti?
Når en tivoliarbeider har brutt all tillit,
når han eller hun har sunket så lavt
at de ikke er verdig din voldelige vrede,
får de spagetti!
Hvorfor spagetti?
-Jeg forstår ikke spørsmålet. -Glem det.
Eller så kan dere kanskje bare snakke med hverandre.
Tina, det er ingen snakking i en kald spagetti-situasjon.
Vi vil gjøre dette for dere.
Men hva om vi ga dere muligheten til å betale oss for det?
Bare ikke bli sint.
Hva med en rull Wonder Wharf-billetter
som vi har lov til å ta med hjem og ha?
-Ja! -Ja, for faen!
La oss lage litt spagetti og putte den i en koala.
Hvor mange ganger tror du Barefoot Contessa har sagt det?
GAMLEHJEM
Vi er dobbeltagenter.
Jobber på begge sider, prøver å ikke miste oss selv.
-Blandede følelser. -Ja!
Hvordan i helvete skal vi få Rusty ut av rommet? Der er han.
"Puddingfest". Bursdagskake og pudding samme dag?
De gamle kommer til å bli hypre.
Ok, her er planen. Vi viser Rusty videoen,
får våre 100 dollar. Dere distraherer ham,
jeg og Gene tar mobilen til Jimmy jr.
og filmer oss selv gjemme koalaen på rommet hans.
Kanskje jeg spør ham om ting er annerledes nå enn det pleide å være.
Jeg er nysgjerrig på det.
Og jeg putter koalaen med stor suksess i skapet.
Skapdøren åpner seg.
-Nei, det ser bare sånn ut. -Ok.
Vel, tjeneste utført. Hvis du bare betaler søsteren min her.
Denne puddingen går rett gjennom meg.
Gene også, sikkert.
La oss finne badet. Ok, kompis?
Jepp. Som jeg sa:
"Du kjøper ikke gamlehjempudding. Du bare leier den."
Rusty, vil du ta frem lommeboka eller en sekk med et dollartegn på?
Jeg vet ikke hvor folk på din alder har penger.
Jeg har lommeboken min på rommet mitt.
-Skal vi hente den? -Nei.
Det er bare…
Vi har det bare så gøy på pudding-samlingen.
Mildt sagt.
Ja, det er morsomt.
Dere blir her. Jeg henter lommeboka og kommer tilbake.
Vent, Rusty…
Jeg skrev en sang om deg.
Jeg elsker den lyden.
-Takk, bestemor! -Pokker.
Her kommer Rusty for å hente lommeboka fordi den er på rommet hans.
Bare roper det ut fordi det er gøy.
Hva gjør dere?
Vi var på vei til badet,
og så sa vi: "Livet er for kort."
Og vi har festet her siden.
Hei, hvor skal du…
Herregud, enda en rar koala?
Hvordan havnet den der?
Fikk de dere til å gjøre dette?
Jeg kan ikke tro det.
Jeg er blitt kald spagetti-sert.
Bedre enn å bli tagliatelle-sert?
De kald spagetti-serte meg.
Jævlene spagetti-serte meg.
Ja…
Passer det å spørre om pengene igjen?
Etter ditt triste ansikt å dømme
og ditt lange, rare sukk, burde vi kanskje komme tilbake?
Jeg lærer fremdeles hvordan
denne spagetti-prosessen fungerer, men det virker som du fortjente det.
Greit. Forlikspengene gjorde meg litt snobbete.
Jeg kjøpte alle mulige toalettsaker
og skrøt mye av luftfukteren min.
Ja, de likte vel ikke det.
Men Sonny sa også at du ikke besøkte ham
på sykehuset.
Og du sendte ikke noe. Ikke engang et jib jab.
Jeg vet det, jeg dro ikke.
Det var blitt rart.
Trodde ikke de ville ha meg der.
Den rike fyren med "klessett".
Jeg tror det er "skap".
Hva? Men det er det du putter klærne i.
Jepp.
Men bestevennen din Rusty fikk et H-anfall, du gjorde ingenting?
Jeg betalte for legeregningene hans.
Virkelig?
Virker som noe du bør fortelle.
Jeg tenker bare høyt.
Jeg håpte sykehuset ville ringe ham og si: "Gratulerer,
din ydmyke, sjenerøse, kompis du mistet kontakten med, betalte regningene dine."
Og så hadde jeg egne helseproblemer å ta meg av. Tiden gikk.
Og du håpte at å starte spøken
ville ordne det igjen?
Ja, men det fungerte ikke.
Kanskje de endelig vil savne meg når jeg dør.
Kanskje det er det du må gjøre.
Hva? Dø?
Få dem til å tro at du er død.
Ha en falsk begravelse.
Jo mer jeg tenker på det, tror jeg det er eneste måten.
Jeg vet ikke om den eneste måten.
Nei. Det er den eneste måten.
La følelsene strømme ut og helbredelsen begynne.
Og hvis de gode følelsene får alle til å ville gi oss 100 dollar
og noen Wonder Wharf-billetter, er det greit.
Rusty, er du med?
Hva annet har jeg å gjøre?
Ser ut som du har grå stær-operasjon senere denne måneden,
så det er noe.
Vil dere ha en falsk begravelse?
Ja.
Folk tror alltid at en falsk begravelse vil fikse alt.
Og de har alltid rett?
-Greit. Jeg er med. -Er du?
Ja. Det er en treig uke.
Så lenge han ikke hopper ut og sier: "Jeg lever!"
-Det er grunnregelen min. -Ja, ok.
-Ok. -Det reflekterer dårlig på et likhus.
Begrenset hvor ofte en bedrift kan gjøre det før folk begynner å miste tillit.
Har dere et bilde av ham?
Jepp.
Er han ikke død?
Kanskje han ville vært en god terapeut.
Jeg liker ikke måten han holder pennen på.
Som om han allerede er skuffet.
Og denne damen har på seg sju halskjeder.
Dette er håpløst!
Teddy, jeg tror ikke du trenger en ny terapeut.
Kanskje jeg ikke trenger en terapeut i det hele tatt.
Vel… jeg… sa ikke…
Og jeg har dere.
-Jeg… -Ja…
Veldig opptatt.
Har jeg fortalt dere om sexgreiene jeg sliter med?
-Slutt, Teddy. -Nei, slutt.
TIL MINNE OM
Hei. Takk for at dere kom.
La oss se de triste begravelsesfjesene.
Pappa, du er allerede flink.
Ja, du har et hvilende sørgeansikt.
Vi fyller seter i den falske begravelsen i maks 30 minutter.
Da må vi tilbake og åpne restauranten.
-Apropos døde steder… -Gene.
Hvor dramatisk vil du jeg skal være?
Noe sånt som… Hvorfor?
Kanskje skru det ned til en firer.
-Hvorfor? -La oss prøve 7,5.
Hvorfor?
-Der. -Det var bra.
Vi må gjemme oss.
Tivoliarbeiderne kommer snart.
De bruker klokker, og de er alltid presise.
Så husk, du kontakter dem om noen dager
og sier: "Oi, det har skjedd en forveksling på likhuset."
"Feil død fyr. Slike ting skjer."
"Men er det ikke flott? Jeg lever flere dager etter min smakfulle begravelse."
-Høres det bra ut? -Greit, dr. Død.
Og ikke kall meg det.
Jeg kan ikke tro at vi spagetti-et Rusty. Og nå er han død.
Havner vi i trøbbel?
Vil de lete etter fingeravtrykk på spagettien?
La oss prøve å være til stede i øyeblikket.
Pokker. Jeg har en flått på beinet.
Jeg svir den av senere.
Jeg kan ikke få mer borreliose.
Vi er her i dag
for å hedre livet til Rusty Perkins.
Tivoli-mann, forliksmottaker og mann i byen.
Som dere ser, er det ingen kiste.
Det er fordi liket fortsatt er på likhuset,
og det er helt normalt i denne bransjen.
-Mort fikser det. -Ja.
Så vår elskede Rusty har gått bort.
Det er trist, veldig trist.
Når du tenker på det, blir det trist.
Forhåpentligvis bærer ingen nag mot ham
som de nå angrer på fordi han bare er så død.
Glem det.
Nå vil jeg invitere frem alle
som ønsker å si noen ord om sin venn Rusty.
-Jeg skal si noe. -Fungerte det?
Bra, mener jeg.
Rusty var en stor dust som dyttet forlikspengene sine
i ansiktene våre, og vi hatet ham for det.
Ok.
Men før alt det var han en god venn.
Jeg glemmer aldri det han gjorde med pølser.
Han banket på den som en mikrofon og sa: "Er denne greia på?"
Jeg har en tatovering som sier:
"Synd å være deg." Men vet dere hva som virkelig suger?
Å miste en venn til denne sykdommen som kalles døden.
Det er vakkert.
Og jeg skulle ønske mer enn noe annet
at jeg hadde fått sjansen til å si at jeg…
Jeg lever!
Nei!
Jeg lever.
Er ikke det flott?
-Jøss. -Hvorfor?
Jeg kan ikke tro det. Jeg gjorde meg sårbar.
Og så har du en falsk begravelse?
Jeg tar tilbake alle tårene mine.
Farvel for alltid, Rusty. Kom igjen, folkens.
-Nei. -Men vent.
Dere kom i begravelsen.
Dere bryr dere, innerst inne.
-Det er oss, fra tidligere. -Her.
-Hyggelig å se dere. -Hei.
Ja, Rusty fikk dere til å tro han var død.
Og Rusty gjorde det eneste han ikke skulle gjøre,
og hoppet ut og sa: "Jeg lever."
Og hele den falske begravelsen var Tinas idé.
Vent, hva?
Men Rusty betalte for alle legeregningene
-da du fikk hjerteinfarktet. -Hva?
-Ja. -Jøss.
Jeg tenkte at sjefen vår, Mr. Fischoeder, i hemmelighet ga oss
helseforsikring uten å si det, fordi han er sjenert.
Er helseforsikring en greie?
Jeg ser bare på nettvideoer om hvordan man lager medisin.
Jeg syr mine egne sting. Ser dere?
Takk.
-Bare hyggelig. -Kan dere begrave stridsøksen?
Eller kniven, om dere vil?
Beklager, og bare være venner igjen?
Jeg vet ikke.
Vi lever i forskjellige verdener nå.
Vi er tivoliarbeidere, og det er ikke du lenger.
Vent litt.
Hva sier dette dere?
TIVOLIPØLSER
Har du fortsatt toppen?
Én gang tivoliarbeider, alltid tivoliarbeider.
Han har fortsatt toppen, Bob.
Jeg forstår ikke betydningen.
Ikke jeg heller, men det er fint.
Jøss, Rusty.
-Kom hit. -Ja…
-Jeg vil klemme. -Gruppetafsing!
Det er slik jeg vil at min falske begravelse skal være.
Jeg vil at min skal bli bedre.
Jeg vil at den nye paven fra Konklaven skal være der.
Bra at de fant tilbake til hverandre.
Hva tenkte jeg på? Jeg kan ikke sparke dr. Marjorie.
Hun er tivolipølsa mi.
Hva så om hun spiser som en frik?
Hun er den nærmeste personen i livet mitt som jeg betaler penger for å snakke med.
-Altså… -Hva?
Ingenting.
Det er fint å ikke føle et brennende hat for deg lenger, Rusty.
Hva i…
Bra jobbet. Leken er i gang.
Se på dem. Venner igjen.
Vi gjorde dette av ren godvilje.
Jeg bryr meg ikke om penger eller billetter.
-Ikke? -Jeg bryr meg mye.
Hvem vil ha burgere på den triste restauranten ved siden av?
Vi kan snakke om dagen, mulig utveksling av penger eller billetter.
-Kom igjen, la oss skaffe dere litt lunsj. -Gratis!
-Ikke gratis. -Gratis hvis du kysser kokken!
-Nei, Gene. -Jeg spanderer.
Vi burde dra tilbake til tivoliet.
Mange er på ubemannede turer nå.
-Sikkert ikke trygt. -De har det bra!
De er ikke fanget. De får bare en lengre opplevelse.
-Du har rett. -Vi holder også ekte begravelser.
Si det til de døde vennene deres!
Kazoo-solo! Vær så god, Zeke.
Skal bli!
Oversatt av: Åse Mari Lislegård