A TE RAVATALOZÓD
PISKÓTATALP LÁBÁPOLÓ BABÁKNAK
ÜNNEPÉLYES MEGNYITÓ
NAGY ÚJRANYITÁS
EGÉRNYÍRÓ MACSKAFOGÓ
NAGY ÚJRA-ÚJRANYITÁS
NAGY ÚJRA-ÚJRA-ÚJRANYITÁS
NAGY MEGINT-ÚJRANYITÁS
Oké, indulunk a Horgolt Csipketerítő Idősotthonba.
Igen, fellép a zenekarunk. Igen, az idősek otthonában.
Igen, ez azt jelenti, hogy befutottunk, bébi!
Olyan izgalmas!
Még mindig Sofőrök és Anyázó Lányok a nevetek?
Nem. Boa Boy és a Pürésítők.
Krumplinyomón játszunk.
Az az én krumplinyomóm… Mindegy.
Igen, Zeke nagymamája 85 éves lesz.
Remélem, a tömeg bírja a pogózást,
mert a Pürésítők szeretnek pogózni!
Mekkora pogós arcok vagyunk!
- Most megyünk. - Sziasztok!
- Jó mulatást! - Sziasztok!
Hozd vissza a krumplinyomóm!
De be fogom dobni a tömegbe, mint a dobverőt.
Szóval nem hozom!
Ez a ritmus nem a szokásos
Ez a ritmus királyság
Ez a plusz jövedelem
Lóvét szerzünk, és krumplinyomóval törünk a szabadság felé
Szájharmonika szóló! Zeke nagyijának kedvenc hangszere.
Gyerünk, Zeke!
Horgolt Csipketerítősök, hadd halljam a sikítást!
Rohadtul szeretlek, nagyi!
Krumplinyomók!
Nos, srácok, azt hiszem, zenei történelmet írtunk ma.
Ledobták a kompressziós zoknijukat.
Igen, csak páran szundikáltak közben.
Szia, Bessie unokája!
Helló, ember!
Rozsda bácsi vagyok. Akartok könnyen 100 dolcsit keresni?
A válasz: igen. Bármit mondasz ezután.
Szívesen keresnénk száz dolcsit, Jóhogymegismertem Úr.
Nem vagyok biztos benne.
- Benne vagyok. - Én is.
Jó, gyertek! Menjünk a szobámba!
Ez is remekül hangzik.
Akkor most mindannyian… Oké.
Mi ez?
Egy régi díj a Wonder Wharfból.
Amikor utálták a gyerekeket?
Hát, nem volt népszerű díj.
„Cool-alának” neveztük el.
Mert próbált cool lenni.
És mert egy koala.
Féreg szaga van.
Oké, mondom a tervet. Fogjátok a „Cool-alát”,
és rejtsétek el nekem!
Hova? A kukába?
Lehet, hogy a kuka a legjobb hely.
Hallottatok a Mutatvárosról?
Mutatváros?
Ahol a Wonder Wharf mutatványosok éltek.
Mint a bostoni boszorkák.
Persze. Rejtsétek el oda!
Rejtsük el Mutatvárosban?
- Más néven „Belvárosi Leszúrós”. - Miért?
Régen Mutatvárosban éltem.
Az alacsony ingatlanadó miatt?
Nem, mert mutatványos voltam.
Egyszer régen
én és a többi mutatványos
elrejtettük egymás elől a koalát.
Vicces kis játék volt.
Ez nagyon aranyos játék a mutatványosok részéről. Atya ég!
Az volt. De aztán megkaptam a pénzem, a kártérítést,
amiért a hullámvasút a fejemre esett.
Egy gyengébb rész volt,
de igen, elköltöztem,
és megszakadt a kapcsolatom a mutatvárosiakkal.
Pár napja épp takarítottam,
amikor ezt a kis fickót találtam a párásítómba tömve.
Tíz éven át oda volt rejtve.
Ez megmagyarázza a szagot.
Amikor megtaláltam, elgondolkodtam.
Újrakezdeném a régi csínyeket.
Ezért szeretném elrejteni Sonny lakókocsijában,
a konyhaszekrényében.
Meglesz. Ez jól meg van keményedve.
Várjatok, akkor menjünk be az egyik mutatványos lakókocsiba?
Illegálisnak és ijesztőnek hangzik,
de úgy tűnik, ez senki mást nem zavar.
Szóval ez király. Király.
Honnan tudjuk, melyik Sonny lakókocsija?
Piros, fehér és sárga, a cigarettakert mellett.
Olyat lehet termeszteni?
Ez igazából egy nagy hamutartó.
Fényképes bizonyítékot akarok, hogy elvégeztétek a munkát.
Különben nincs lóvé.
Csinálhatunk videót a telefonommal.
Na persze! J. Ju kisajátítja a termelőeszközöket!
- Ne csináld már! - Zeke! A mellbimbóm!
Vigyázzatok, nehogy meglássanak!
Mert megölnek minket?
- Igen. - Tényleg?
Csak viccelek. Mert tönkretenné a csínyt.
Valószínűleg nem lesz gond.
- Oké. - Remek. Köszönjük! Viszlát!
Kösz, Linda! Mindig tudod, mikor töltsd újra a bögrémet.
Talán a hangos szürcsölés miatt.
És mert azt mondod: „kész”.
Ne kémkedj utánam, Mort!
Jól van. Kimegyek mosdóba. Nem baj, Bob?
Miért engem kérdezel?
Nem szeretném, ha nem tudnád, hol vagyok.
- És aggódnál. - Nem fogok.
Üdv! Foglaljon helyet!
Íme, egy rövid történet az ételről, amit felszolgálunk.
Csak vicceltem. Ez egy étlap.
Teddy, mit…
Ő a terapeutám, dr. Marjorie.
Ő dr. Marjorie?
Azt mondtátok „margarin”?
- Csend, Mort! - Miért kell elbújnod előle, Teddy?
Mert rendelőn kívül nem szabad kommunikálni.
A határok miatt.
Egyszer láttam a patikában,
azóta egy távolabbiba járok,
ami teljesen oké, igaz, a biztosításom oda nem érvényes,
és parkolni se lehet.
Addig leszel ott, amíg el nem megy?
Nem, elkúszom a konyhába, és kiosonok a hátsó ajtón.
Uram Isten!
Elég üresnek tűnik.
Biztos a vidámparkban vannak,
vagy mutatványos különórákon.
Vagy a Macy'sben. Ott mindig van leárazás.
Ott a cigarettakert.
Tuti ez Sonny lakókocsija.
Nézzétek azt a cuki kerti törpét, aki vigyáz a termésre!
Oké, Zeke és J.P, ti maradjatok figyelő állásban!
Szóljatok, ha jön valaki!
Leadjuk a jelet.
J.P. szuper sirályhangot tud.
Én meg a kék szajkóét.
Ez nem fog működni, Zeke.
Akkor maradjunk a sirálynál és…
Én majd dolgozom még a szajkómon. Basszus!
J. P, add ide a telefonod!
Oké. A kód 99-99.
Mint a lufik. Dupla lufik.
Oké, emberek, mozgás!
Helló, megérkezett a Biblia!
Vegye meg, amíg meleg!
- Úgy tűnik, nincs itthon senki. - Hacsak nincs bent.
És nincs szüksége több Bibliára, mert annyi van neki.
Csak egy módon tudhatjuk meg.
Remélem, nincs be…
Ájtatos, bizalom alapú közösség.
Oké, Tina, rajta!
Rejtsd el a Cool-alát! Én felveszem.
Folyton kinyílik az ajtó.
Biztos ugyanaz a cég gyártja, mint apa slicceit.
Tessék.
- Sirály! Sirály! - A francba! Siessünk!
Az óriáskerék nem az óriásokról kapta a nevét.
Gyorsan, a lakókocsi alá!
Mit kerestek itt? Ti vagytok az őrök.
Hátulról jöttek.
Igen, őrszemek vagyunk.
De nem látunk egyszerre minden irányba.
A rohadt életbe, srácok!
Nézzétek, mi esett ki a szekrényemből!
Oké. Elég gyorsan megtalálta.
Mondtam, hogy nem lesz jó a szekrény.
Azt hittem, csak pánikolsz odabent.
Srácok, semmi baj. Az egész csak egy csíny.
Őszintén örülni fognak.
Rozsda, gyere elő!
Semmirekellő vagy, egy szemétláda!
Most nagyon dühös vagyok.
Meg akarok szúrni valakit.
Miért nem tűnnek boldogabbnak?
Istenem, mindannyiunkat megkéselnek!
Igazi késdobáló műsor lesz.
Rozsda, mutasd magad, erőszakot fogok alkalmazni!
Tele vagyok érzelmekkel,
és nem tudom, mit kezdjek velük.
Jó, hogy szavakba öntöd az érzéseidet, Sonny.
- Köszönöm! - Látva azt az izét,
hogy Rozsda ide dugta,
most ki akarom tépni valakinek a dobogó szívét!
Bárkiét!
Istenem!
Mi lenne, ha megpróbálnánk elkúszni a sörösüvegek mellett?
Gene, nem!
Hé!
Van itt valaki?
- Nincs. Menj tovább! - Apró emberek.
Várjunk csak, ez nem a könyvtár?
Most elbeszélgetünk.
Az egyik társatok, Mickey a barátunk.
Itt van? Mickey?
- Nem. - Börtönözik,
ahogy szokta.
- Basszus! - A francba!
Rozsdának dolgoztok?
Mik vagytok ti, a kis Umpa-lumpái?
- Hízelgő. - Alig ismerjük, jó?
Csak a pénzért csináltuk.
És csak azért engedjük fizetni, mert szeretünk pénzt kapni.
Miért haragszotok rá ennyire?
Csak hogy tudjátok, barátok voltunk.
Legjobb barátok.
Mutatványos kutyáknak hívtuk magunkat.
Mert a maradék hot dogot ettük,
mikor bezárt a vidámpark éjszakára.
- Kicsit sem szomorú. - Még kutyás pólót is csináltunk.
Csak most értettem meg.
Szóval igen. Aztán eldugtuk a fura koalát oda-vissza.
De aztán Rozsda megkapta a kártérítést, és teljesen más ember lett.
Hirtelen azt mondta, már nem akar lejárt hot dogot enni.
És szappant akart használni.
Párásítója is lett.
A rohadék!
Aztán elköltözött egy puccos lakásba,
ahol külön szobája van csak a ruháknak.
Azt hiszem, ruhatárolónak hívják.
De a legdurvább az volt, hogy tíz éve
szívrohamot kaptam, és az a punk egyszer sem látogatott meg a kórházban.
Még egy lufit sem küldött, vagy egy szép, zenélő képeslapot.
Nos, egyértelműen a rossz oldalon állunk.
Köszönöm, hogy ezt világossá tetted!
Most pedig hagyjuk, hogy élvezzék a nap hátralevő részét!
Támadt egy ötletem.
- Hot dog? - Nem, azt majd később.
Tegyetek meg valamit nekünk, gyerekek!
Most mit csinál?
Most kapta meg a kaját. Miért nem mész el?
Ez volt a terv, emlékszel?
Tudom, de aztán kíváncsi lettem, mit fog rendelni.
- Most mit csinál? - Nem tudom, Teddy. Biztos megeszi…
Mi van? Mi történik?
Szétszedi az egész hamburgert,
és kirakosgatja a tányérra.
- Mi? - Most beleszúrja a villáját a húsba,
- és felveszi. - Mint egy nyalókát?
Megforgatja a villát, és a széleit kezdi enni.
Mi a… A terapeutám úgy eszik, mint egy kisgyerek.
Mint egy furcsa kisgyerek.
Mi a franc?
Menjünk vissza az otthonba, és rejtsük el Cool-alát Rozsda bácsi szobájában?
Hogy visszavágjunk?
Nem. Az ilyen csínyek csak barátok között vannak.
Ez inkább egy üzenet, hogy örökre végeztünk vele.
Számunkra halott.
- Úgy érted… - Spagetti?
Igen, hideg spagetti eljárás.
Ajjaj!
Hideg spagetti eljárás?
Ha egy mutatványos minden bizalmat elveszít,
ha olyan mélyre süllyed,
hogy nem méltó a haragodra,
akkor spagettit kap.
Miért spagetti?
- Nem értem a kérdést. - Oké, mindegy.
De mi lenne, ha beszélnétek egymással?
Tina, a hideg spagetti helyzetben nincs beszéd.
Meg fogjuk tenni a kedvetekért.
De mi lenne, ha felajánlanánk a lehetőséget, hogy fizessetek érte?
Ha ez nem dühít fel.
Mit szólnátok pár Wonder Wharf vidámpark belépőhöz?
Ami teljesen a miénk lehet?
- Igen! - Ez az!
Most csináljunk spagettit, és tegyük a koalába!
Szerintetek Barefoot Contessa hányszor mondott ilyet?
CSIPKETERÍTŐ IDŐSOTTHON
Kettős ügynökök vagyunk.
Mindkét oldalon dolgozunk, és próbáljuk nem elveszíteni önmagunkat.
- Felkavaró. - Igen!
Hogy érjük el, hogy kimenjen a szobából? Ott van!
Szülinapi torta és puding ugyanazon a napon?
Szét fognak pörögni az öregek.
Oké, mondom a tervet. Megmutatjuk neki a videót,
elkérjük a pénzt, ti elvonjátok a figyelmét,
mi Gene-nel elvisszük J.P. telefonját,
és lefilmezzük, ahogy elrejtjük a koalát a szobájában.
Talán megkérdezem tőle, hogy máshogy mennek-e a dolgok, mint régen.
Arra kíváncsi lennék.
És itt vagyok én, amint sikeresen beteszem a koalát a szekrénybe.
Az ajtaja folyton kinyílik.
- Nem, csak úgy néz ki. - Oké, remek.
Teljesítettük a feladatot. Ha esetleg fizetne a nővéremnek.
Ez a puding átmegy rajtam.
Akkor Gene-en is.
Jobb lesz megkeresni a mosdót!
Igen. Ahogy mondtam:
„Idősotthonban nem veszünk pudingot, csak kölcsönzünk.”
Rozsda bácsi, előveszed a tárcádat, vagy egy zsákot, rajta dollárjellel?
Nem tudom, a korodbeliek miben tartják a pénzt.
A tárcám a szobámban van.
- Elmenjünk érte? - Ne!
Mármint…
Mind nagyon jól érezzük magunkat a pudingklubban.
Finoman szórva.
Igen, ez vicces volt. Oké.
Ti maradjatok itt, én hozom a tárcámat, és jövök!
Rozsda bácsi…
Írtam magának egy dalt. Tessék…
Imádom ezt a hangot.
- Kösz, nagyi! - A francba!
Itt jön Rozsda bácsi a tárcájáért, mert a szobájában van.
Csak azért kiabálok, mert jó buli.
Mit csináltok itt, srácok?
Épp a mosdóba tartottunk,
de gondoltuk, az élet rövid.
És azóta itt bulizunk.
Hé… Hova mé…?
Te jó ég, még egy fura koala?
Hogy került ez ide?
Erre kényszerítettek?
Nem hiszem el.
Megspagettiztek.
Jobb, mint makarónizva lenni?
Meghidegspagettiztek.
A rohadékok meghidegspagettiztek.
Igen…
Az oké, ha most újra rákérdezünk a pénzre?
A szomorú tekintetedből
és a hosszú, fura sóhajból ítélve, inkább térjünk vissza rá!
Még csak most tanulom,
hogy működik ez a spagetti-folyamat, de úgy tűnik, megérdemelted.
Oké, persze. A kártérítés sznobbá tett.
Mindenféle pipereholmit vettem,
és sokat dicsekedtem a párásítómmal.
Gondolom, ez nem tetszett nekik.
De Sonny azt is mondta, nem látogattad meg
a kórházban a szívrohama után.
És nem küldtél semmit. Még zenélő képeslapot sem.
Tudom. Nem mentem el.
Megváltoztak a dolgok.
Nem hittem, hogy örülnének.
A gazdag fickó a ruhatárolójával.
Szerintem az sima szekrény.
Mi? De arra gondolok, amibe a ruháidat rakod.
Igen.
De a legjobb barátodnak szívrohama volt, és nem tettél semmit?
Én fizettem az orvosi számláit.
Tényleg?
Ezt el kéne mondanod neki.
Csak hangosan gondolkodom.
Reméltem, hogy a kórház felhívja, és azt mondja: „Gratulálok,
a szerény, nagylelkű, elhidegült haverja kifizette a számláját”.
Aztán megvoltak a saját problémáim. És telt az idő.
És azt remélted, hogy a csínyháború elindítása
újra barátokká tesz benneteket?
Igen, de azt hiszem, nem sikerült.
Talán, ha meghalok, végre hiányozni fogok nekik.
Talán ezt kéne tenned.
Mit? Meghalni?
Úgy csinálni.
Kamu temetést kell rendezni.
Igen, a kamu temetés lehet az egyetlen megoldás.
Nem tudom, hogy az egyetlen-e.
Nem. Ez az egyetlen.
Bugyogjanak fel az érzések, és kezdődjön a gyógyulás!
És ha a jó érzések miatt mindenki ad nekünk 100 dolcsit,
és esetleg Wonder Wharf belépőket, hát legyen!
Rozsda bácsi, oké?
A fenébe is! Van más dolgom?
Úgy tűnik, a héten lesz szürkehályogműtéted,
szóval az is valami.
Kamu temetést akartok?
Igen.
Mindig azt hiszik, egy kamu temetés mindent megold.
És nem így van?
- Jó. Csináljuk! - Tényleg?
Igen. Laza hetünk lesz.
De csak ha nem ugrik elő, és nem mondja, hogy: „Élek!”
- Ez az alapszabályom. Oké? - Oké.
- Rossz fényt vetne a halottasházra.
Nem kell sok hozzá, hogy az ügyfelek elveszítsék a bizalmukat.
Van fényképük az úriemberről?
Igen.
Még nem halott?
Ez a fickó talán jó terapeuta lenne.
Inkább nem. Nem tetszik, ahogy a tollát tartja.
Mint aki máris csalódott bennem.
És ez a hölgy hét nyakláncot visel.
Ez reménytelen!
Nem hiszem, hogy új terapeutára van szükséged.
Lehet, hogy egyáltalán nincs is szükségem rá.
Azt nem mondanám…
És ti is itt vagytok.
- Én… - Igen…
Sok a munka.
Meséltem már a szexuális problémámról?
- Elég lesz. - Hagyd abba!
EMLÉKEINKBEN ÖRÖKKÉ ÉL
Jó napot! Köszönjük, hogy eljöttek!
Lássuk azokat a szomorú temetési arcokat!
Apa, máris jó vagy.
Te alapból nagyon gyászos vagy.
Legfeljebb 30 percig statisztálunk a kamu temetéseden.
Aztán ki kell nyitnunk az éttermet.
- Apropó halott helyek… - Gene!
Mennyire legyek drámai?
Mondjuk ennyire… „De miért?”
Talán egy négyes fokozat is elég.
- „De miért?” - Próbáljuk meg a 7,5-öt!
„De miért?”
- Ez lesz az. - Ez jó.
És most bújjunk el!
Mindjárt itt lesznek.
Mind karórát viselnek, és mindig pontosak.
Ne feledjétek, pár nap múlva megkeresitek őket,
és azt mondjátok: „Hopp! Kavarodás volt a hullaházban.”
„Rossz volt a hulla. Előfordul az ilyesmi.”
„Hát nem nagyszerű? Még élek, pár nappal az ízléses temetésem után.”
- Jó lesz így? - Rendben, dr. Halál.
És ne hívjon így!
Nem hiszem el, hogy megspagettiztük Rozsdát. És most halott.
Nem lesz belőle bajunk?
Ujjlenyomatot vesznek a tésztáról?
Nem tudom. Legyünk jelen a pillanatban!
A francba! Kullancs ment a lábamba.
Később leégetem.
Nem kaphatok megint Lyme-kórt.
Azért vagyunk ma itt,
hogy tisztelegjünk Rozsda bácsi előtt.
Mutatványos, kártérítési nyertes és a város fenegyereke.
Talán megfigyelték, hogy nincs koporsó.
Mert a holttest még a hullaházban van,
és ez teljesen normális ebben a szakmában.
- Mort jól nyomja. - Igen.
Tehát szeretett Rozsdánk elhunyt.
Szomorú, tényleg nagyon szomorú.
Ha belegondolunk, akkor szomorú.
Remélhetőleg senki nem neheztel rá,
amit most megbánna, mert annyira meghalt.
Engedjük el!
Ezen a ponton mindenkit arra invitálok,
hogy szóljon pár szót Rozsda barátjáról, ha szeretne!
- Én mondanék valamit. - Hűha, ez bejött!
Úgy értem, rendben.
Rozsda egy nagy barom volt, aki mindannyiunk arcába tolta
a kártérítési pénzét, és mind utáltuk érte.
Oké.
De előtte jó barát volt.
Sosem felejtem el, amit a hot dogokkal művelt.
Megkopogtatta, mint egy mikrofont, és azt kérdezte: „Be van kapcsolva?”
Lehet, hogy van egy olyan tetkóm,
hogy „Szívás az élet”. De tudjátok, mi az igazi szívás?
Elveszíteni egy barátot egy betegség miatt, amit halálnak hívnak.
Ez gyönyörű.
És mindennél jobban szeretném,
ha elmondhattam volna neki, hogy…
Életben vagyok!
Ne!
Hé, srácok, életben vagyok!
Hát nem nagyszerű?
- Édes Istenem! - De miért?
Hihetetlen vagy! Megnyíltam, sebezhetővé tettem magam.
Erre kiderül, hogy kamu temetést rendeztél?
Visszaszívom a könnyeimet.
Viszlát örökre, Rozsda! Gyerünk, srácok!
- Ne! - Várj!
Mind eljöttetek a temetésre.
Mert még mindig érdekel titeket.
- Ja igen, mi vagyunk. - Helló!
- Újra itt! - Jó napot!
Na mármost. Rozsda elhitette veletek, hogy meghalt.
És igen, Rozsda pont azt csinálta, amit nem kellett volna,
előugrott, hogy „Életben vagyok!”
És az egész kamu temetés Tina ötlete volt.
Várj, mi van?
De Sonny, Rozsda fizette az orvosi számláidat
- a szívrohamod után. - Mi?
- Igen. - Hűha!
Azt hittem, talán a főnökünk, Mr. Fischoeder titokban
ajándékozott nekünk egészségügyi ellátást, mert szemérmes.
Mi az, hogy egészségügyi ellátás?
Én online oktatóvideók alapján készítek gyógyszereket.
Minden öltést magam csináltam. Látjátok?
Hát akkor kösz!
- Szívesen. - Elásnátok végre a csatabárdot?
Vagy a kést, ha úgy tetszik?
Bocs, és legyetek újra barátok!
Nem tudom.
Más világban élünk.
Mi mutatványosok vagyunk, te meg már nem.
Várjatok!
Mond ez nektek valamit?
MUTATVÁNYOS KUTYÁK
Megvan még a trikó?
Aki egyszer mutatványos, az mindig mutatványos.
Még megvan a trikója, Bob.
Nem értem a jelentőségét.
Én sem. De olyan szép.
Jézusom, Rozsda!
- Na, gyere ide! - Igen…
- Én is kérek ölelést! - Kicsi a rakás!
Pont ilyen kamu temetést akarok magamnak!
Én azért jobbat.
Azt akarom, hogy legyen ott az új pápa a Konklávéból.
Jó nekik, hogy újra egymásra találtak.
Mégis hogy gondoltam? Nem rúghatom ki dr. Marjorie-t.
Ő az én őrkutyám.
És ha úgy eszik, mint egy őrült?
Ő a legközelebbi ember az életemben, akinek fizetek, hogy beszélhessek.
- Szerintem… - Mi?
Semmi.
Jó, hogy már nem érzek irántad akkora gyűlöletet, Rozsda.
Mi a…
Szép munka! Kezdődhet a játék!
Hűha! Nézzetek oda! Megint barátok lettek.
Mi merő szívjóságból csináltuk.
Nem érdekel, hogy nem kaptunk pénzt vagy belépőt.
- Tényleg? - Nem, még érdekel.
Ki kér hamburgert a szomszéd szomorú étteremben?
Beszélhetünk a napról, lehetséges pénzforgalomról, és a belépőkről.
- Gyertek, menjünk ebédelni! - Ingyen!
- Nem ingyen. - Ha megcsókolod a séfet!
- Nem, Gene! - Én fizetek.
Vissza kéne mennünk a parkba.
Sok az önvezető játék.
- Lehet, hogy nem biztonságos. - Teljesen jók.
Nem ragad be az ember. Csak hosszabb lesz az élmény.
- Igazad van. - Igazi temetéseket is tartunk.
Adják tovább a halott barátaiknak!
Szájharmonika szóló! Nyomjad, Zeke!
Hajrá!
A feliratot fordította: Széphelyi Juli