DIN BEDEMAND OG DIT KREMATORIE
EWE LA LA SKINDTILBEHØR
ÅBNINGSFEST
GENÅBNINGSFEST
MÅ VÆRE MUS!
GEN-GENÅBNINGSFEST
GEN-GEN-GENÅBNINGSFEST
Okay, vi smutter til vores koncert på Elegant Dækkeserviet plejehjem.
Ja, vores band har en koncert. Ja, det er på plejehjemmet.
Og ja, det betyder, vi er slået igennem, baby.
Hvor spændende.
Hedder I stadig Busdreng og Bandepigerne?
Nej. Boadrengen og Mashmestrene.
Vi spiller med kartoffelmosere.
Det er mine kartoffelmos… Glem det.
Jep, Zekes bedstemor fylder 85.
Jeg håber, publikum er moshpit-klar,
for Mashmestrene kan lide mos!
Nøj, vi moser!
-Okay, vi går nu. Farvel. -Farvel!
-Hav det sjovt. -Elsker dig!
Tag mine kartoffelmosere med hjem.
Jeg kaster dem nok til publikum som trommestikker.
Så nej!
Dette beat er ikke konventionel visdom
Dette er det rytmiske rige
Dette er ekstra indkomst
Vi laver gryderet-mashups til frihed
Kazoo-solo! Zekes bedstemors yndlingsinstrument.
Spil løs, Zeke!
Elegant Dækkeserviet, lad mig høre jer skrige!
Jeg elsker dig højt, bedstemor!
Mashmestrene!
Jeg tror, vi gik over i musikalsk historie i dag.
Vi blæste deres kompressionsstrømper af.
Ja, kun et par stykker tog en lur imens.
Psst, Bessies barnebarn.
Hej, fyre-person.
Jeg hedder Rusty. Vil I gerne tjene 100 dollars hurtigt?
Svaret er ja. Uanset hvad du siger nu.
Vi vil elske at tjene 100 spir fra én, vi lige har mødt.
Jeg er ikke sikker på det her.
-Jeg er med. -Også mig.
Lad os gå ind på mit værelse.
Også helt normalt at sige.
Så vi går alle bare… Okay.
Hvad er det?
Det er en gammel præmie fra Wonder Wharf.
Dengang alle hadede børn?
Det var ikke ligefrem en populær præmie.
Vi kaldte den "Cool-ala".
Fordi han prøver at være cool.
Og han er en koala.
Den lugter af orme.
Okay, hør her. I skal tage
"Cool-ala" og gemme ham for mig.
Gemme den hvor? Skraldespanden?
Skraldespanden er måske et godt sted.
Har I hørt om "Carniapolis"?
"Carniapolis"?
Det var dér, Wonder Wharf-arbejderne boede.
Ligesom at hekse fra Wichita.
Ja, ja. I skal gemme den der.
Skal vi gemme den i Carniapolis?
-Også kendt som "Downtown Stabby". -Hvorfor?
Jeg har boet i Carniapolis.
På grund af lave ejendomsskatter?
Nej, fordi jeg plejede at være tivoliarbejder.
For længe siden
plejede jeg og nogle af de andre
at gemme den for hinanden.
Som en sjov lille spøgkrigsting.
Næh, det var da en sød ting for tivoliarbejdere at lave.
Det var det. Men så fik jeg mine penge, mit forlig,
fra dengang, jeg fik rutsjebanen i hovedet.
Det var en af de blødere dele,
men ja, jeg flyttede væk,
og jeg mistede kontakten med Carniapolis-folkene.
Og for et par dage siden ryddede jeg op i noget skrammel,
og jeg fandt den her lille fyr proppet ind i min luftfugter.
Den har ligget skjult der i ti år.
Det forklarer lugten.
Det fik mig til at tænke: "Det ville være sjovt
at starte vores gamle spøgkrig igen."
Så I skal gemme den i Sonnys husvogn
i hans køkkenskab.
Intet problem. Lækkert - skorpe.
Vent lidt. Skal vi gå ind i en af tivolivognene?
Det lyder ulovligt og skræmmende,
men de andre har åbenbart ikke et problem med det.
Så det er cool.
Hvordan ved vi, hvilken der er Sonnys trailer?
Den er rød, hvid og gul og står ved cigarethaven.
Kan man dyrke dem?
Det er bare et stort askebæger.
Jeg vil have fotografiske beviser på, at I har gjort det.
Ellers ingen penge.
Vi kan bruge min telefon til at lave en video.
Nå nå! Se bare J-Ju sige helle for produktionen.
-Kom nu! -Zeke! Min brystvorte.
Bare sørg for, de ikke ser jer.
Fordi de vil myrde os?
-Ja. -Vent, virkelig?
Jeg laver sjov. Fordi det vil ødelægge spøgkrigen.
I skal nok klare jer.
-Okay. -Godt. Elsker dig. Farvel.
Tak, Linda. Du ved altid, hvornår du skal fylde min kop.
Måske var det den høje slubren.
Og at du sagde: "Færdig!"
Stop udspioneringen, Mort.
Jeg skal slå en streg. Er det OK, Bob?
Hvorfor spørger du mig?
Du skal bare ikke spekulere på, hvor jeg var.
-Blive bekymret. -Det ville jeg ikke.
Hej. Tag plads hvor som helst.
Her er en kort historie om den mad, vi serverer.
Bare for sjov, det er menuen.
Teddy, hvad laver du…
Det er min terapeut, dr. Marjorie.
Er dét dr. Marjorie?
Siger I "margarine"?
-Stille, Mort. -Hvorfor gemmer du dig, Teddy?
Man skal aldrig interagere uden for terapeutens kontor.
Det handler om grænser.
Jeg så hende på apoteket engang,
og nu bruger jeg et, der er 60 km væk,
og det er helt fint, selvom de har et problem
med min forsikring og parkering.
Så du gemmer dig, indtil hun går?
Nej, jeg kravler ud i køkkenet og sniger mig ud ad bagdøren.
Åh gud.
Det virker ret tomt.
Måske er de på Wonder Wharf
eller til deres tivolifritidsaktiviteter.
Eller på Macy's. De har altid udsalg.
Der er en cigarethave.
Det må være Sonnys husvogn.
Se den søde lille havenisse, der bevogter hans afgrøder.
Okay, Zeke og Jimmy jr. I står vagt.
Sig, hvis der kommer nogen.
Vi råber en advarsel.
Jimmy jr. er fantastisk som måge.
Og jeg er OK som blåskade.
Den er ikke helt OK, Zeke.
Så bruger vi bare mågen og…
Jeg arbejder på min blåskade i min fritid. Slap af.
Jimmy jr., giv os din telefon.
Okay. Koden er 9999.
Som i Luftballoons, dobbelt Luftballoons.
Okay, så rykker vi.
Hej, bibellevering.
Få dem, mens de er varme.
-Der er vist ingen hjemme. -Medmindre han er derinde.
Og ikke skal bruge flere bibler, fordi han har så mange.
Kun én måde at finde ud af det på.
Jeg håber ikke, døren er lå…
Det er et sundt, tillidsfuldt samfund.
Okay, Tina, værsgo.
Gem Cool-alaen, så filmer jeg.
Døren bliver ved med at åbne sig.
Det må være samme firma, der laver lynlåsen i fars bukser.
Sådan.
-Måge! Måge! -Pis! Løb, løb, løb!
Jeg tror ikke, pariserhjulet er opkaldt efter Paris Hilton.
Hurtigt, under husvognen.
…fridag, og han havde…
Hvorfor er I her? I er vagterne.
De sneg sig ind bagfra.
Ja, vi holder vagt.
Kigger ingen steder og overalt.
Helt ærligt, gutter.
Se, hvad der lige faldt ud af mit skab.
Han fandt den ret hurtigt.
Ingen ville lytte til mine skabsbekymringer.
Jeg troede bare, du havde skabspanik.
Venner, det er fint. Det er en morsom lille spøgkrig.
Om noget vil de være begejstrede.
Rusty, kom frit frem.
Dit værdiløse, dumme svin!
Jeg er så vred lige nu. Jeg har lyst til at finde min kniv frem.
Hvorfor lyder de ikke gladere?
Åh gud, vi bliver alle stukket ned.
Det bliver et rigtigt knivshow.
Rusty, kom frit frem, så jeg kan gøre skade på dig med vold.
Jeg har en masse følelser,
og ved ikke, hvad jeg skal gøre med dem.
Godt, du sætter ord på dine følelser, Sonny.
-Tak. -At se den tingest,
og vide, at Rusty gemte den her,
får mig til at ville flå det bankende hjerte ud af noget!
Hvad som helst!
Åh gud!
Hvad hvis vi prøver at snige os forbi denne sjove ølflaskesamling?
Gene, nej.
Hej!
Er der nogen dernede?
-Niks. Fortsæt. -Små mennesker.
Vent. Det her er ikke biblioteket.
Nu skal vi have en lille snak.
Vi er faktisk venner med en af dine landsmænd, Mickey.
Er han her? Mickey?
-Nej. -Han er i fængsel,
som han nogle gange er.
-Pis. -Pokkers.
Arbejder I for Rusty?
Er I hans små Oompa Loompas?
-Smigret. -Vi kender ham knap nok, okay?
Vi gjorde det kun, fordi han betalte os.
Og vi lader ham kun betale os, fordi vi kan lide at få penge.
Hvorfor er du så vred på ham?
Vi plejede at være venner.
Bedste venner.
Vi kaldte os Carn Dogs.
For vi spiste resterne af corndogs,
efter tivoliet lukkede.
-Det er ikke trist. -Vi lavede endda Carn Dog-tanktops.
Jeg forstod det lige - "carn".
Så begyndte vi at gemme den uhyggelige koala hos hinanden.
Men så fik Rusty sit forlig, og han blev en anden person.
Pludselig lød det: "Jeg vil spise corndogs, der ikke er gamle."
"Jeg vil til at bruge sæbe."
"Jeg har en luftfugter nu."
Den skiderik!
Og så flyttede han til en smart lejlighed
med et lille værelse, der kun er til tøj.
Jeg tror, det kaldes et "tøjsæt."
Men det værste var, at for ti år siden
fik jeg et hjerteanfald, og den skid besøgte mig aldrig på hospitalet.
Han sendte mig ikke engang en ballon eller et fint kort, der spiller musik.
Vi er tydeligvis på den forkerte side.
Tak, fordi du forklarede det.
Nu smutter vi og lader jer nyde resten af dagen.
Vent. Jeg får en idé.
-Corndogs? -Nej, senere.
I børn skal gøre noget for os.
Hvad laver hun nu?
Hun har lige fået sin mad. Hvorfor går du ikke bare?
Det var din plan, ikke?
Jo, men så ville jeg se, hvad hun ville bestille.
-Hvad laver hun nu? -Det ved jeg ikke, Teddy. Spiser sikkert…
Hvad sker der?
Hun skiller hele burgeren ad
og lægger den sært på tallerkenen.
-Hvad? -Nu stikker hun gaflen i bøffen
-og samler den op. -Som en slikkepind?
Hun vender gaflen og spiser rundt om kanterne.
Hvad… Min terapeut spiser som et lille barn.
Som et mærkeligt lille barn.
Hvad fanden?
Skal vi gå tilbage til plejehjemmet og gemme Cool-ala på Rustys værelse?
Altså vende spøgen mod ham?
Nej. Spøgkrige er kun for venner.
Det her skal sende en besked om, at vi er færdige med ham for evigt.
Han er død for os.
-Du mener… -Spaghetti?
Ja, han får kold spaghetti.
Åh, mand.
Kold spaghetti?
Når en tivoliarbejder har brudt al tillid,
når han eller hun er sunket så lavt,
at de ikke er værdige til din voldelige vrede,
får de spaghettien!
Hvorfor spaghetti?
-Jeg forstår ikke spørgsmålet. -Glem det.
Men i stedet kunne I måske bare tale med hinanden.
Tina, man kan ikke tale i en kold spaghetti-situation.
Vi vil gerne gøre det for dig.
Men hvad hvis vi tilbød dig muligheden for at betale os for det?
Medmindre det gør dig vred.
Hvad med en rulle Wonder Wharf-billetter,
som vi gerne må tage med hjem og beholde?
-Ja! -Ja, for fanden!
Lad os lave noget spaghetti og putte det ind i en koala.
Hvor mange gange tror du, Barefoot Contessa har sagt det?
ELEGANT DÆKKESERVIET PLEJEHJEM
Vi er dobbeltagenter.
Vi arbejder på begge sider og prøver ikke at miste os selv.
-Vi er i konflikt. -Ja!
Hvordan skal vi få Rusty ud af sit værelse? Der er han.
"Social dessert". Fødselsdagskage og dessert samme dag?
De her gamle kommer til at kravle på væggene.
Okay, her er planen. Vi viser Rusty videoen,
får vores 100 spir, og I distraherer ham,
mens Gene og jeg tager Jimmy jr.'s telefon
og filmer, mens vi skjuler koalaen på hans værelse.
Måske spørger jeg, om tingene er anderledes nu, end de var før.
Det ville jeg være nysgerrig på.
Og her putter jeg så koalaen ind i skabet.
Døren bliver ved med at åbne.
-Nej, det ser bare sådan ud. -Okay, godt.
Missionen fuldført. Så skal du bare betale min søster her.
Denne dessert går lige gennem mig.
Sikkert også Gene.
Lad os finde toilettet.
Jep. Som jeg siger:
"Man køber ikke plejehjemsdessert. Man lejer den bare."
Rusty, finder du din pung eller en sæk med dollartegn på?
Jeg ved ikke, hvordan folk på din alder opbevarer penge.
Min pung er på mit værelse.
-Skal vi hente den? -Nej.
Jeg mener, det er bare…
Vi har det bare så sjovt til dessertfesten.
"Dessert" sikkert, som det er sagt.
Det var sjovt.
I bliver her, jeg henter min pung og kommer tilbage.
Vent, Rusty…
Jeg har skrevet en sang om dig. Den lyder sådan…
Jeg elsker godt nok den lyd.
-Tak, bedstemor! -Pokkers.
Her er Rusty for at hente sin pung, fordi den er på hans værelse.
Det råber jeg bare, fordi det er sjovt.
Hvad laver I?
Vi var på vej på toilettet,
og så tænkte vi: "Livet er for kort."
Og vi har festet herinde siden.
Hov, hvad laver du… Hvor går du…
Hold da op, endnu en underlig koala?
Hvordan endte den der?
Fik de jer til at gøre det her?
Jeg kan ikke tro det.
Jeg har fået kold spaghetti.
Bedre end at få pappardelle?
De gav mig kold spaghetti.
De skiderikker gav mig kold spaghetti.
Ja…
Er det her et godt tidspunkt at spørge om pengene igen?
At dømme ud fra dit triste ansigt
og dit lange, underlige suk, skal vi måske komme tilbage?
Jeg er kun ved at lære, hvordan det
her spaghetti-halløj fungerer, men det virker lidt, som om du fortjente det.
Ja okay, forligspengene gjorde mig lidt snobbet.
Jeg købte alle mulige toiletartikler,
og jeg pralede ret meget med min luftfugter.
Det kunne de vist ikke lide.
Men Sonny sagde også, at du ikke besøgte ham
på hospitalet efter hans hjerteanfald.
Og du sendte ikke noget. Ikke engang et musikkort.
Jeg ved det. Jeg kom ikke.
Det er blevet underligt.
Jeg troede ikke, de ville se mig.
Den rige fyr med "tøjsættet".
Jeg tror, det er "tøjskab".
Hvad? Det er dét, du putter dit tøj i.
Jep.
Men Rusty, din bedsteven fik et H-anfald, og du gjorde intet?
Jeg betalte hans lægeregninger.
Virkelig?
Det virker som noget, du bør fortælle.
Jeg tænker bare højt her.
Jeg håbede, at hospitalet ville ringe til ham og sige: "Tillykke,
din ydmyge, generøse, fremmedgjorte ven betalte for dine ting."
Og så havde jeg mine egne helbredsproblemer. Og ja, så gik tiden.
Og du håbede, at du kunne starte spøgkrigen,
så I ville blive venner igen?
Ja, men den gik så ikke.
Måske vil de savne mig, når jeg dør.
Måske er dét, du skal gøre.
Hvad? Dø?
Få ham til at tro, at du døde.
Du får en falsk begravelse.
Jo mere jeg tænker over det, er en falsk begravelse den eneste måde.
Jeg ved ikke, om det er den eneste måde.
Nej, det er den eneste måde.
Lad følelserne strømme ud, og helbredelsen begynde.
Og hvis de gode følelser får alle til at ville give os 100 dollars
og måske nogle Wonder Wharf-billetter, så må det være sådan.
Rusty, er du med?
Hvorfor ikke. Hvad skal jeg ellers lave?
Det ser ud til, at du skal opereres for grå stær senere på ugen,
så det er da noget.
Vil du holde en falsk begravelse?
Ja.
Folk tror altid, at en falsk begravelse ordner alt.
Og de har altid ret?
-Fint. Jeg er med. -Er du?
Ja. Det er en sløv uge.
Men så længe han ikke springer op på et tidspunkt og siger: "Jeg er i live!"
-Det er min grundregel, okay? -Ja, okay.
-Okay. -Det stiller et lighus i et dårligt lys.
Et firma kan kun have en vis kvote af dem, før folk begynder at miste tilliden.
Har du et billede af herren?
Jep.
Er han ikke død?
Måske ville han være en god terapeut.
Glem det. Jeg kan ikke lide måden, han holder sin kuglepen på.
Som om han allerede er skuffet.
Og den dame har syv halskæder på.
Det er håbløst!
Teddy, jeg tror ikke, du har brug for en ny terapeut.
Måske har jeg slet ikke brug for en terapeut.
Det… sagde… jeg… ikke…
Og jeg har jer.
-Jeg… -Ja…
Meget travlt.
Har jeg fortalt jer om de sexting, jeg kæmper med?
-Teddy, stop. -Nej, stop.
TIL KÆRLIGT MINDE
Hej. Tak, fordi I kom.
Lad os se de triste begravelsesansigter.
Far, du er allerede god.
Ja, du har et roligt, sørgende ansigt.
Vi hjælper med at fylde pladser til din falske begravelse i højst 30 minutter.
Så skal vi tilbage og åbne restauranten.
-Apropos døde steder… -Gene.
Hvor dramatisk skal jeg være?
Noget i retning af… Hvorfor?
Måske skrue ned til en 4'er.
-Hvorfor? -Lad os prøve 7,5.
Hvorfor?
-Der er den. -Den var god.
Vi må gemme os.
Tivoliarbejderne kommer snart.
De har alle ure og kommer altid til tiden.
Husk, du skal kontakte dem om et par dage
og sige: "Ups, der skete en fejl i lighuset."
"Forkert død fyr. Det kan jo ske."
"Men er det ikke skønt? Jeg lever stadig flere dage efter min fine begravelse."
-Lyder det godt? -Du har styr på det, dr. Død.
Kald mig ikke det.
Tænk, at vi gav Rusty kold spaghetti. Og nu er han død.
Er vi i problemer?
Leder de efter fingeraftryk på de nudler?
Det ved jeg ikke. Lad os prøve at være til stede i øjeblikket.
Pokkers. Jeg har en tæge på mit ben.
Jeg brænder den af senere.
Jeg kan ikke få mere borrelia.
Vi er samlet her i dag
for at ære Rusty Perkins' liv.
Tivoliarbejder, forligsmodtager og mandfolk.
Som I kan se, er der ingen kiste.
Det er, fordi liget stadig er i lighuset,
og det er helt normalt i denne branche.
-Mort styrer totalt. -Ja.
Så vores elskede Rusty er gået bort.
Det er trist, virkelig trist.
Når man tænker over det, bliver det trist.
Forhåbentlig er der ingen, der bærer nag mod ham
som de nu fortryder, for han er bare stendød.
Lad det ligge.
Nu vil jeg gerne invitere enhver op,
der vil sige nogle ord om deres ven Rusty.
-Jeg vil sige noget. -Virkede det?
Jeg mener, godt.
Rusty var en stor idiot, der pralede med sine forligspenge,
og vi hadede ham alle for det.
Okay.
Men før alt det var han en god ven.
Jeg glemmer aldrig den stinkende fyr med corndogs.
Han slog på den som en mikrofon og sagde: "Er den her tændt?"
Jeg har måske en tatovering med ordene:
"Surt at være dig." Ved I, hvad der virkelig er surt?
At miste en ven til denne sygdom, der kaldes døden.
Det er smukt.
Og mit højeste ønske er,
at jeg kunne have fortalt ham, at jeg…
Jeg er i live!
Nej!
Hej venner. Jeg er i live.
Er det ikke fedt?
-Åh, mand. -Hvorfor?
Hvad har du gang i? Jeg var helt åben og sårbar.
Og så er det en falsk begravelse?
Jeg tager alle mine tårer tilbage.
Farvel for evigt, Rusty.
-Nej. -Men vent.
I kom til begravelsen.
I må stadig holde af ham inderst inde.
-Og hej. Det er os fra før. -Hej.
-Godt at se jer igen. -Hej.
Ja, Rusty fik jer til at tro, han var død.
Og ja, Rusty gjorde det eneste, han ikke måtte,
og kom frem og sagde: "Jeg er i live."
Og ja, hele den falske begravelse var Tinas idé.
Vent, hvad?
Men Sonny, Rusty betalte alle dine lægeregninger,
-da du havde et hjerteanfald. -Hvad?
-Ja. -Wow.
Jeg troede bare, at vores chef, hr. Fischoeder, i hemmelighed
gav os sundhedsydelser uden at sige det, fordi han er genert.
Er sundhedsydelser en ting?
Jeg ser bare onlinevejledninger om, hvordan man laver medicin.
Jeg syr alle mine egne sting. Se?
Tak.
-Det var så lidt. -Kan I begrave stridsøksen?
Eller kniven, om I vil?
Undskyld, og bare være venner igen?
Det ved jeg ikke.
Vi lever i forskellige verdener nu.
Vi er tivoliarbejdere, og det er du bare ikke længere.
Vent lidt.
Hvad fortæller det her dig?
Har du stadig din tanktop?
En gang tivoliarbejder, altid tivoliarbejder.
Han har stadig sin tanktop, Bob.
Jeg forstår ikke vigtigheden.
Det gør jeg heller ikke. Men det er sødt.
Jøsses, Rusty.
-Kom her. -Ja…
-Jeg vil kramme. -Gruppekram!
Det er præcis sådan, min falske begravelse skal være.
Min skal være bedre.
Den nye pave fra Konklaven skal være der.
Godt for dem at finde hinanden igen.
Hvad tænkte jeg på? Jeg kan ikke fyre dr. Marjorie.
Hun er min carn dog.
Hvad så, hvis hun spiser som en freak?
Hun er den tætteste person i mit liv, som jeg betaler penge for at tale med.
-Jeg mener… -Hvad?
Ingenting.
Det er rart ikke at føle sådan et brændende had til dig mere.
Hvad i…
Godt klaret. Spillet er i gang.
Se dem. Venner igen.
Vi gjorde det af ren og skær barmhjertighed.
Pyt med, at vi ikke fik penge eller billetter.
-Virkelig? -Nej, jeg tænker stadig på det.
Hvem vil have burgere på den triste restaurant ved siden af?
Vi kan tale om dagen, mulig udveksling af penge og/eller tivolibilletter.
-Kom, lad os få noget frokost. -Gratis!
-Ikke gratis. -Gratis, hvis du kysser kokken!
-Nej, Gene. -Jeg giver.
Vi burde vende tilbage til tivoliet.
Der er mange på ubemandede forlystelser lige nu.
-Det er sikkert ikke sikkert. -De har det fint!
De er ikke fanget. De får bare en længere oplevelse.
-Du har ret. -Vi laver også rigtige begravelser.
Fortæl jeres døde venner det!
Kazoo-solo! Spil, Zeke.
Du har styr på det!
Tekster af: Marie Koss Lundø