VÁŠ POHŘEBNÍ ÚSTAV A KREMATORIUM
NA NOŽKY PEDIARICKÝ PODIATR
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ 2
KRYSÁCI!
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Tak jo, vyrážíme na koncert v domově důchodců Krajka.
Ano, naše kapela má koncert. Ano, v domově důchodců.
A ano, znamená to, že jsme to dokázali, zlato.
To je vzrušující.
Pořád se jmenujete Autobusák a sprosťandy?
Ne, Frajer a šťouchalky.
Hrajeme na šťouchadla.
To jsou moje šťouch… To je jedno.
Zekeově babičce bude 85.
Doufám, že publikum rádo trsá,
protože Štouchalky rády trsají!
Dobrý bože, jak my trsáme!
-Dobře, jdeme. Papa. -Pa!
-Ahoj, bavte se. -Mám vás rád, ahoj!
Vraťte pak ta šťouchadla.
Nejspíš je hodím do davu jako paličky na buben.
Takže ne!
Tenhle rytmus není konvenční moudrost
Tohle je království rytmu
Tohle je přídavný příjem
Vyděláváme cash Vaříme kaši svobody
Kazoo solo! Oblíbený nástroj Zekeovy babičky.
Do toho, Zekeu!
Krajko, chci slyšet váš křik!
Strašně tě miluju, babi!
Šťouchalky!
Myslím, že jsme se dnes zapsali do hudební historie.
Povolily jim z toho kompresní ponožky.
Jo, jen pár lidí si při tom zdřímlo.
Psst, Bessieinu vnuku.
Ahoj, chlapáku.
Já jsem Rusty. Chcete si s kamarády vydělat 100 babek?
Odpověď zní ano. Je jedno, co řeknete dál.
Jo, rádi bychom si vydělali 100 babek, neznámý pane.
Nejsem si jistá.
-Jdu do toho. -Já taky.
Tak jo, pojďte. Jdeme do mého pokoje.
To je úplně v pořádku.
Takže všichni prostě… Dobře.
Co to je?
Je to stará cena z Wonder Wharf.
Když všichni nesnášeli děti?
No, nebyla to oblíbená cena.
Nazvali jsme ji „Cool-ala“.
Protože se snaží být cool.
A je to koala.
Smrdí zkaženinou.
Věc se má takhle. Potřebuju, abyste přede mnou
Cool-alu schovali.
Schovali kam? Do popelnice?
Popelnice je to správné místo.
Slyšeli jste o „Kolotočářově“?
„Kolotočářov“?
Tam bydleli kolotočáři z Wonder Wharf.
Jako čarodějnice z Čarodějova.
Jasně, chci, abyste ho tam schovali.
Máme ho schovat v Kolotočářově?
-Alias „Panství Smradu“. -Proč?
Žil jsem v Kolotočářově.
Kvůli nízkým daním z nemovitosti?
Ne, protože jsem býval kolotočář.
Kdysi dávno
jsme to s dalšími kolotočáři
před sebou schovávali, abychom to našli.
Takový zábavný žertík.
To je roztomilá kolotočářská zábava.
To byla. Ale pak jsem dostal peníze, vyrovnání za to,
jak mi spadla na hlavu horská dráha.
Byla to jedna z měkčích částí,
ale jo, odstěhoval jsem se
a ztratil kontakt s lidmi z Kolotočářova.
A pak, před pár dny, jsem uklízel nějaké harampádí
a našel jsem tohohle chlapíka nacpaného ve zvlhčovači vzduchu.
Byl tam schovaný deset let.
To vysvětluje ten smrad.
Když jsem to zjistil, napadlo mě, že by bylo fajn
ten žertík zase oživit.
Chci, abyste ho schovali v Sonnyho přívěsu,
v jeho kuchyňské skříňce.
Jasně. Jejda, něco z něj padá.
Vy chcete, abychom šli do toho karavanu?
Zní to nezákonně a děsivě,
ale zdá se, že nikdo jiný s tím nemá problém.
Takže v pohodě. V pohodě.
Jak poznáme Sonnyho přívěs?
Je červený, bílý a žlutý a je u cigaretové zahrádky.
Cigára se dají pěstovat?
Je to jen velký popelník.
Každopádně chci fotografický důkaz, že jste tu práci odvedli.
Jinak žádné prachy.
Fajn. Můžeme natočit video na můj telefon.
Sakryš! Jsi frajer, zajistil jsi výrobní prostředek.
-No tak! -Zekeu! Moje bradavka.
Hlavně ať vás nevidí.
Protože by nás zabili?
-Ano. -Počkat, vážně?
Dělám si srandu. Pokazilo by to ten žertík.
Pravděpodobně přežijete.
-Dobře. -Skvělé, mám vás rád. Čau.
Díky, Lindo. Vždycky nějak poznáš, kdy mi dolít hrnek.
Možná podle toho srkání.
A pak řekneš: „Hotovo!“
Přestaň mě špehovat, Morte.
Musím na záchod. Je to v pořádku, Bobe?
Proč se mě ptáš?
Nevím. Nechci, aby ses divil, kde jsem byl.
-Abys neměl starost. -To bych neudělal.
Ahoj, posaďte se kdekoliv.
Tady je povídání o jídle, které podáváme.
Dělám si srandu, je to menu.
Teddy, co to…
To je moje terapeutka, doktorka Marjorie.
To je doktorka Marjorie?
Říkáte „margarín“?
-Ticho, Morte. -Proč se před ní musíš schovávat, Teddy?
Nesmíme se stýkat mimo ordinaci terapeuta.
Je to o hranicích.
Potkal jsem ji v lékárně
a teď chodím do jiné 20 mil daleko
a je to naprosto v pořádku, i když je tam problém
s pojištěním a parkováním.
Takže budeš schovaný, dokud neodejde?
Ne, odplížím se do kuchyně a pak vyklouznu zadními dveřmi.
Panebože.
Vzduch je čistý.
Možná jsou ve Wonder Wharf
nebo na kurzu pro kolotočáře.
Nebo v Macy's. Vždycky mají výprodej.
Cigaretová zahrádka.
Tohle musí být Sonnyho přívěs.
Podívej na toho roztomilého trpaslíka, co hlídá úrodu.
Dobře, Zekeu a Jimmy Jr., máte hlídku.
Řekněte, kdyby někdo šel.
Uděláme varovný signál.
Jimmy Jr. umí úžasného racka.
A já umím krásnou sojku.
Zas tak moc ti to nejde, Zekeu.
No, tak uděláme racka a…
Vyladím tu sojku ve svém volném čase. Kruci.
Jimmy Jr., dej nám telefon.
Dobře. Kód je 9999.
Jako dvakrát 99 Luftbalons.
Tak jo, lidi, jdeme.
Ahoj, donáška Bible.
Nepropásněte to.
-Zdá se, že nikdo není doma. -Pokud tam není.
A nepotřebuje další Bible, protože jich má spoustu.
Jeden způsob, jak to zjistit.
Doufám, že ty dveře nejsou…
Je to zdravá, důvěřivá komunita.
Dobře, Tino, běž
Schovej Cool-alu. Já budu natáčet.
Ta dvířka se pořád otevírají.
Musí to být stejná firma, co vyrábí zip na tátových kalhotách.
Tak.
-Racek! -Sakra! Jdeme!
Nemyslím si, že ruské kolo se jmenuje podle Ruska.
Rychle, pod přívěs.
…den volna a on šel a měl…
Proč jste tady? Jste hlídka.
Přišli zezadu.
Jo, jsme hlídka.
Hlídáme to tu.
Sakra, lidi.
Podívejte, co mi vypadlo ze skříňky.
Dobře. Našel to dost rychle.
Nikdo neposlouchal moje pochybnosti o skříňce.
Myslel jsem, že jen panikaříš.
Lidi, je to v pohodě. Je to jen zábavný žertík.
Pokud něco, budou mít radost.
Rusty, ukaž se.
Seš k ničemu, parchante!
Jsem tak naštvaný.
Chci do něčeho bodnout.
Proč nezní víc nadšeně?
Panebože, všechny nás probodne.
Bude to opravdová bodací show.
Rusty, ukaž se, ať ti můžu ublížit.
Mám tolik emocí
a nevím, co si s nimi počít.
Je dobře, že mluvíš o svých pocitech, Sonny.
-Děkuju. -Když tu věc vidím,
a vím, že ji tu schoval Rusty,
chce se mi z někoho vyrvat tlukoucí srdce!
Z kohokoliv!
Panebože!
Co kdybychom zkusili proklouznout tou sbírkou lahví od piva?
Gene, ne.
Hej!
Je tam někdo?
-Ne, pokračujte. -Prťousové.
Počkat, tohle není knihovna.
Trochu si popovídáme.
Jsme přátelé vašeho kolegy, Mickeyho.
Je tady? Mickey?
-Ne. -Je teď zrovna
ve vězení.
-Sakra. -Sakra.
Takže pracujete pro Rustyho?
Jste jeho skřítkové?
-Lichotíte nám. -Sotva ho známe, jasný?
Udělali jsme to jen pro peníze.
Nechali jsme ho zaplatit jen proto, že rádi dostáváme peníze.
Proč jste na něj tak naštvaný?
Pro vaši informaci, bývali jsme přátelé.
Nejlepší přátelé.
Říkali jsme si Pouťové Párky.
Protože jsme jedli zbytky párků v rohlíku,
když se přístaviště na noc zavřelo.
-To není smutné. -Vyrobili jsme i tílka Pouťové Párky.
Právě mi to došlo, párky.
Takže jo. Pak jsme začali schovávat tu podivnou koalu.
Ale pak Rusty dostal vyrovnání a stal se z něj jiný člověk.
Najednou začal říkat: „Chci jíst čerstvé párky v rohlíku.
Chci se mýt mýdlem.
Mám zvlhčovač vzduchu.“
Ten parchant!
A pak se přestěhoval do nějakého luxusního bytu
s malou místností na oblečení.
Myslím, že se tomu říká „šatovník“.
Ale nejlepší bylo, že asi před deseti lety
jsem měl infarkt a ten hajzl mě nenavštívil v nemocnici.
Ani mi neposlal lesklý balónek nebo pěknou pohlednici, co hraje hudbu.
Očividně jsme na špatné straně.
Díky, že jste nám to vysvětlil.
Teď se přesuneme a necháme vás užít si zbytek dne.
Mám nápad.
-Párek v rohlíku? -Ne, později.
Něco pro nás uděláte.
Co dělá teď?
Právě dostala jídlo. Proč prostě neodejdeš?
To byl přece tvůj plán.
Já vím, ale pak mě zajímalo, co si objedná.
-Co dělá? -Nevím, Teddy. Asi jí…
Co se děje?
Rozebírá celý burger
a rozkládá si ho na talíř.
-Cože? -Teď zapichuje vidličku do placky
-a zvedá ji. -Jako… jako lízátko?
Otáčí vidličkou a jí okraje.
Co to… Moje terapeutka jí jako děcko.
Jako podivné děcko.
Co to sakra je?
Máme se vrátit do důchoďáku a schovat Cool-alu v Rustyho pokoji?
Vystřelit si z něj?
Ne, ne, ne. Žertíky jsou jen pro přátele.
Tímhle mu vyšleme zprávu, že jsme s ním navždy skončili.
Je pro nás mrtvý.
-Chceš říct… -Špagety?
Jo, studené špagety.
Páni.
Studený špagety?
Když kolotočář zradí důvěru,
když klesne tak hluboko,
že si nezaslouží váš násilný hněv,
dostane špagety!
Proč špagety?
-Nerozumím otázce. -Dobře, to je jedno.
Možná byste si mohli radši promluvit.
Tino, když jde o studené špagety, nedá se mluvit.
Hele, chceme to pro vás udělat.
Ale co kdybychom vám nabídli možnost nám za to zaplatit?
Pokud vás to nenaštve.
Co takhle lístky na Wonder Wharf?
Které si můžeme vzít domů?
-Ano! -Jo!
Teď uvaříme špagety a dáme je do koaly.
Kolikrát myslíš, že to Bosá komtesa řekla?
KRAJKA DOMOV DŮCHODCŮ
Jsme dvojití agenti.
Pracujeme pro obě strany, a snažíme se neztratit sami sebe.
-Rozpolcení. -Jo!
Jak sakra dostaneme Rustyho z jeho pokoje? Tady ho máme.
„Pudinková akce.“ Páni, narozeninový dort a pudink ve stejný den?
Ti staroši polezou po zdech.
Dobře, tady je plán. Ukážeme Rustymu to video,
zkasírujeme sto babek a vy ho zabavíte,
a já a Gene vezmeme telefon Jimmyho Jr.
a natočíme, jak schováváme koalu v jeho pokoji.
Možná se ho zeptám, jestli je to teď jiné, než to bývalo.
To by mě zajímalo.
A tady jsem já, jak dávám koalu do skříňky.
Dvířka se pořád otevírají.
-Ne, jenom to tak vypadá. -Super.
Služba byla poskytnuta. Zaplaťte prosím tady mé sestře.
Ten pudink chce ven.
Tvůj taky, Gene.
Pojďme najít záchod. Co, kámo?
Jo, jak říkám:
„Pudink z domova důchodců si nekoupíš. Je jen půjčený.“
Rusty, vytáhneš peněženku nebo pytlík se znakem dolaru?
Nevím, v čem lidé vašeho věku nosí peníze.
Mám peněženku v pokoji.
-Jdeme pro ni? -Ne.
Já jen…
Všichni se tak dobře bavíme na pudinkové akci.
Tak trochu.
Jo, to je vtipný.
Děti, zůstaňte tu, dojdu si pro peněženku a vrátím se.
Počkej, Rusty…
Napsal jsem o vás písničku. Tady je…
Ten zvuk se mi moc líbí.
-Díky, babi! -Sakra.
Rusty si jde pro peněženku, protože ji má v pokoji.
Křičím, protože je to zábava.
Co to děláte?
Šli jsme na záchod
a pak jsme si řekli: „Život je moc krátký.“
A od té doby tu paříme.
Hej, co to… Kam to jdete…
Panebože, další divná koala?
Jak se tam dostala?
Přinutili vás to udělat?
Nemůžu tomu uvěřit.
Dali mi studené špagety.
Lepší než papardelle?
Dali mi studený špagety.
Ti parchanti mi dali studený špagety.
Jo…
Je vhodná doba se znovu zeptat na ty peníze?
Soudě podle vašeho smutného obličeje
a dlouhého divného povzdechu se možná vrátíme později?
Teprve postupně mi dochází,
jak to funguje s těmi špagetami, ale zdá se, že jste si to zasloužil.
Jasně, ty peníze z vyrovnání ze mě udělaly snoba.
Kupoval jsem si toaletní potřeby
a chlubil jsem se svým zvlhčovačem vzduchu.
Jo, to se jim asi nelíbilo.
Ale Sonny říkal, že jste ho nenavštívil
když byl v nemocnici po infarktu.
Ani jste mu nic neposlal. Ani pohled.
Já vím, nešel jsem tam.
Bylo to divný.
Myslel jsem si, že o mě nestojí.
Ten boháč s „šatovníkem“.
Myslím, že je to „šatník“.
Je to místo, kam se dávají šaty.
Jo. Jasně.
Ale Rusty, váš nejlepší kámoš měl infarkt, a vy nic?
Zaplatil jsem za léčbu.
Vážně?
To jste mu asi měl říct.
Jen přemýšlím nahlas.
Doufal jsem, že mu zavolají z nemocnice a řeknou:
„Gratulujme, váš skromný, velkorysý, odcizený kámoš vám všechno zaplatil.“
A pak jsem řešil vlastní zdravotní problémy. A čas plynul.
Doufal jste, že ten žertík
z vás zase udělá přátele?
Jo, ale asi ne.
Možná, že až umřu, budu jim konečně chybět.
Možná to bude nutné.
Co? Umřít?
Aby si myslel, že jste umřel.
Uspořádáte falešný pohřeb.
Čím víc o tom přemýšlím, falešný pohřeb je jediná možnost.
Nevím, jestli jediná možnost.
Ne. Je to jediný způsob.
Emoce vyjdou ven a začne hojení.
A jestli nám všichni dají 100 babek,
možná i lístky na Wonder Wharf, tak budiž.
Rusty, jdete do toho?
Co mi ještě zbývá?
Vypadá to, že máte tento týden operaci šedého zákalu,
to by se hodilo.
Chcete udělat falešný pohřeb?
Jo.
Lidi si vždycky myslí, že falešný pohřeb všechno spraví.
A mají vždycky pravdu?
-Fajn, udělám to. -Vážně?
Jo. Mám špatný týden.
Hlavně nesmí vyskočit a vykřiknout: „Jsem naživu!“
-To je moje základní pravidlo. -Jo, dobře.
-Dobře. -Dělá to špatnou pověst márnici.
Můžeme si to dovolit jen párkrát, než lidé začnou ztrácet důvěru.
Máte fotku toho pána?
Jo.
On není mrtvý?
Možná by tohle byl dobrý terapeut.
Nic. Nelíbí se mi, jak drží pero.
Už mě zklamal.
A tahle dáma má asi sedm náhrdelníků.
To je beznadějné!
Teddy, nemyslím, že potřebuješ nového terapeuta.
Jo, možná nepotřebuju terapeuta vůbec.
No… já… jsem… neřekl…
Navíc mám vás.
-Já… -Jo…
Mám moc práce.
Už jsem vám říkal o těch sexuálních potížích?
-Teddy, přestaň. -Přestaň.
S LÁSKOU VZPOMÍNÁME
Ahoj. Díky, že jste přišli.
Nasaďte smutný pohřební výraz.
Tati, dobrý.
Jo, máš přirozeně truchlící výraz.
Pomůžeme vám zaplnit místa na falešném pohřbu maximálně na 30 minut.
Pak se musíme vrátit a otevřít restauraci.
-Když už mluvíme o pohřbech… -Gene.
Jak moc mám být dramatická?
Něco jako… Proč?
Možná uber na čtyřku.
-Proč? -Zkusíme 7,5.
Proč?
-To je ono. -Dobrý.
Musíme se schovat.
Kolotočáři tu budou hned.
Všichni nosí hodinky a vždycky chodí včas.
Pamatujte, za pár dní se jim ozvete
a řeknete: „Jejda, v márnici došlo k záměně.
Nesprávná mrtvola. To se stává.“
Ale není to skvělé? Jsem stále naživu, několik dní po svém vkusném pohřbu.“
-Zní to dobře? -Jasně, doktore Smrťáku.
Neříkejte mi tak.
Nevěřím, že jsme Rustymu poslali špagety. A teď je mrtvý.
Budeme mít průšvih?
Sejmou z těch špaget otisky?
Nevím, zkusme být přítomni v okamžiku.
Sakra, mám tik v noze.
Pak ho vypálím.
Nemůžu mít zase boreliózu.
Sešli jsme se tu,
abychom uctili život Rustyho Perkinse.
Cirkusák, příjemce vyrovnání a lev salónů.
Všimněte si, že tu není rakev.
To proto, že tělo je stále v márnici,
což je v této branži naprosto normální.
-Mortovi to jde. -Jo.
Náš milovaný Rusty zemřel.
Je to smutné, opravdu velmi smutné.
Když se nad tím zamyslíte, je to smutné.
Doufejme, že k němu nikdo nechová žádnou zášť,
které by teď litoval, protože je úplně mrtvý.
Nechte to plout.
V tuto chvíli bych rád pozval každého,
kdo chce říct pár slov o svém příteli Rustym.
-Něco řeknu. -Zabralo to?
Chci říct, dobře.
Rusty byl parchant, který nám cpal do ksichtu
peníze z vyrovnání, a my ho za to nenáviděli.
Dobře.
Ale předtím to byl dobrý přítel.
Nikdy nezapomenu, co dělal s párky v rohlíku.
Zaklepal na něj jako na mikrofon a zeptal se: „Je to zapnuté?“
Možná mám tetování, které říká:
„Život stojí za prd.“ Ale víte, co je opravdu na prd?
Ztratit přítele kvůli nemoci zvané smrt.
To je krásné.
Přál bych si,
abych mu mohl říct, že…
Jsem naživu!
Ne, ne, ne!
Hej, lidi, jsem naživu.
Není to skvělé?
-Páni. -Proč?
Nemůžu tomu uvěřit. Vylil jsem si tady srdce.
A ty jsi uspořádal falešný pohřeb?
Beru zpět všechny své slzy.
Sbohem navždy, Rusty. Jdeme, lidi.
-Ne. -Počkej.
Všichni jste přišli na pohřeb.
Uvnitř vám na něm pořád záleží.
-Ahoj, to jsme zase my. -Ahoj.
-Rád vás zase vidím. -Ahoj.
Hele. Ano, Rusty předstíral, že je mrtvý.
A ano, Rusty udělal jedinou věc, kterou neměl dělat, vyskočil a vykřikl:
„Jsem naživu.“
A ano, ten falešný pohřeb byl Tinin nápad.
Počkat, cože?
Ale Sonny, Rusty zaplatil
-za tvou léčbu infarktu. -Cože?
-Jo. -Páni.
Myslel, že náš šéf, pan Fischoeder,
nám tajně platil zdravotní pojištění, ale styděl se to říct.
Ono existuje zdravotní pojištění?
Já sleduju jen online tutoriály, jak se vyléčit.
Všechny stehy si dělám sám, vidíte?
Díky.
-Nemáš zač. -Můžete zahrabat válečnou sekeru?
Nebo kudlu?
Pardon. A být zase kamarádi.
Nevím.
Žijeme teď v různých světech.
Jsme kolotočáři a ty už ne, víš?
Počkej.
Co ti to říká?
POUŤOVÉ PÁRKY
Máš pořád to tílko?
Jednou kolotočář, vždycky kolotočář.
Pořád má to tílko, Bobe.
Nechápu význam.
Já taky ne, ale je to hezký.
Bože, Rusty.
-Pojď sem. -Jo…
-Chci se objímat. -Skupinové objetí!
Přesně takhle si představuju svůj falešný pohřeb.
Já si ten můj představuju líp.
Chci, aby tam byl nový papež z Konkláve.
To je dobře, že k sobě našli cestu.
Co mě to napadlo? Nemůžu vyhodit doktorku Marjorie.
Je to můj párek v rohlíku.
Co na tom, že jí jako prase?
Je to nejbližší člověk, kterému platím, že se mnou mluví.
-Chci říct… -Co?
Nic.
Je hezké, že už k tobě necítím takovou palčivou nenávist, Rusty.
Co to…
Dobrá práce. Hra začíná.
Páni, koukněte na ně, zase kámoši.
Udělali jsme to z dobroty srdce.
Je mi jedno, že jsme nedostali peníze ani lístky.
-Vážně? -Ne, pořád mi na tom záleží.
Hej, kdo si dá burgery v té smutné restauraci vedle?
Můžeme probrat počasí, peníze nebo lístky na atrakce.
-Pojďte na oběd. -Zadarmo!
-Ne zadarmo. -Když políbíte šéfkuchaře!
-Ne, Gene. -Platím.
Měli bychom se vrátit do přístaviště.
Spousta lidí teď jezdí bez hlídání.
-Nejspíš to není bezpečné. -Jsou v pořádku!
Nejsou v pasti. Jen mají delší zážitek.
-Máš pravdu. -Pořádáme i skutečné pohřby.
Řekněte o tom mrtvým přátelům!
Kazoo solo! Do toho, Zekeu.
Jasně!
České titulky Tereza Wong