POHŘEBNÍ Ústav a krematorium
UMĚLÉ ZUBY PRO VŠECHNY
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ 2
BOŽÍ POHŘEBÁK
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ 3
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ 4
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ 5
-Ahoj, Jimmy Jr. -Ahoj, Tino.
Těšíš se na výlet za odměnu za zlepšení výkonu osmé třídy?
To si piš.
Tento semestr jsem zlepšil své schopnosti
a jsem připraven na odměnu v podobě výletu.
A je super, že je to
na vnitřní lezecké stěně „Vertikální šílenci“.
Jo, našla jsem si to. Máš parťáka a jeden člověk „jistí“,
zatímco druhý leze.
Ten, který jistí,
stojí pod tím, který leze, drží lano a zajišťuje,
aby bylo vše v pořádku v oblasti postrojů.
Budeme jisticí kámoši?
-Dobře. -Ano.
Cvičím jako přípravu shyby.
Pracuju na bicepsech a trapézových svalech.
Doufám, že je ten postroj pohodlný.
Loni v létě jsem klouzal po laně a postroj byl super těsný.
Ehm, musím za Zekem.
Našel houbu, půjdeme si s ní kopat.
Dobře, uvidíme se u jištění.
Musím si udržet průměr 2,8, abych mohl na ten výlet.
Myslíš to jako metaforu?
Ne, průměr známek 2,8.
Dobře.
Mám průměr 2,8?
Ne, myslela sis, že máš průměr 2,8?
Nevím. Jimmy Jr. ho má.
Tento semestr si vypěstoval silné studijní dovednosti.
Jo, slyšela jsem. Pardon.
Musím trochu vyladit svůj průměr.
Doufala jsem, že bych se mohla zapsat na jeden z těch super snadných kurzů.
Říká se jim „volitelné předměty“.
Méně náročné, více pohodové, mrk, mrk.
Myslím, že Peter Pescadero dostal jedničku z robotiky
za přilepení baterie ke kelímku.
-Fajn. Co třeba psaní na stroji? -Psaní na stroji?
Pan Grant učí psaní na stroji.
Nový semestr začal tento týden, ale ještě tě můžu zapsat.
Už jsem za život pošimrala pár klávesnic. Jdeme na to.
Chceš na ten výlet na lezeckou stěnu, chápu.
Není nad to, být 3 metry nad zemí,
a cítit se jako v nebi.
Těším se na to jištění.
Chce se dívat na zadek Jimmyho Jr.
A ovládat ho lanem.
Jako by to byl vůz na průvodu na Den díkůvzdání.
-Ahoj, Teddy. -Čau, Teddy.
Ahoj lidi, dám si burger dne a hranolky navíc.
Hranolky navíc, to se podívejme.
Právě jsem dostal velkou zakázku.
Stavím na zakázku luxusní gril
-pro venkovní kuchyni jednoho boháče. -Gril?
-Opravdu? Jaký? -Gril gaucho.
To jako vážně stavíš argentinský gril gaucho?
To je můj životní sen.
Myslela jsem, že já jsem tvůj životní sen.
Jo, ten boháč, Elliot,
miluje argentinskou kuchyni.
Právě teď je na nějaké gurmánské pouti v Patagonii.
Pracuju, když je pryč.
Počkej, Teddy, ty umíš postavit gril gaucho?
Jak těžké to může být? Je to gril, ne?
Jen na něj nalepíš kousek Argentiny.
Ne, Teddy potřebuješ ohniště,
nastavitelný grilovací rošt,
kde můžeš ovládat vzdálenost mezi masem a plamenem…
Páni, Bobe, zpomal.
Nejsem magor do grilů.
On je magor do grilů.
Je to složitější než normální zahradní gril.
Musí to být správně.
„Je to složitější.“
To jsi celý ty, Bobe.
„Musí to být správně.“
Nemám rád ani jednoho z vás.
ŠKOLA WAGSTAFF
Ústava. Romeo a Julie, Bible.
Slyšel jste o nich?
Všechny byly napsané na klávesnici.
Počkat, cože?
Všichni ve třídě umí psát na klávesnici.
Ale teď máte prsty z hlíny.
Já tu hlínu vytvaruju.
Přísahám Bohu a Qwertymu, že na konci tohoto semestru
budete psát rychlostí až 45 SZM.
SZM?
Slova za minutu.
Jak rychle píšu já?
Myslel jsem, že se na to někdo ptal.
Odpověď? Sto deset SZM.
Asi proto je to na certifikátu tamhle na zdi.
Vyhrál jsem soutěž v psaní, nejrychlejší 13letý kluk v okrese.
O nic nejde, až na to, že to byla velká věc.
Teď položte prsty typu ukazováčku na F a J.
Ohmatejte si klávesy s těmi malými hrbolky.
Páni, ty hrbolky mě vždycky zajímaly.
Myslela jsem, že to jsou bradavky,
což mi teď, když to říkám, přijde chybné.
Dobře, takže máte prsty na domácí řadě.
Domácí řada je základním kamenem psaní na klávesnici.
Dává nám směr, udržuje nás v bezpečí.
Když ztratíte domácí řadu, jste v divočině.
V zimě a sami, čekáte na sladký polibek smrti.
Dobře, zmáčkneme „enter“ a nahrajeme první zadání.
Sheila…
šla… do…
obchodu.
Páni, to trvá věčnost.
Co když budu psát jako vždycky?
Malá dovolená z domácí řady?
Sheila se teď dostane, kam potřebuje.
Páni, Tino, jsi rychlá.
Nemůžu ani najít O.
To je ono?
Fajn, prostě použiju Q.
Tino, co se to tu děje?
Máš prsty všude.
Jako když plyšák hraje na piano.
Já vím, ale docela mi to funguje.
Zdá se, že píšeš rychlostí 50 SZM,
ale nechápu, jak to děláš.
Vrať se na domácí řadu.
Běž domů.
Nebo prostě… bum.
Kde jsou tady smajlíky?
Dobře, mami, sepsala jsem ti nákupní seznam.
Dobře.
Gene, vytisknu ten dopis pro Michaela McDonalda,
co jsi mě nechal napsat, kde se ptáš, co je brko.
Přijdeme na to.
Ještě někdo něco napsat?
Můžeš v rychlosti vyplodit článek o fotosyntéze?
Ne, Louise.
Fajn. Asi si udělám domácí úkol jako idiot.
Páni, z toho kurzu píšeš jako ďábel.
Já vím, jde mi to.
Jsem tam nejrychlejší.
Takže to bude jednička zadarmo,
takže při jištění uvidím dvojku.
Zadek Jimmyho Jr.
Jo. Chápu.
-Haló? -Bobe! Dokončil jsem ten gril gaucho.
Udělal jsem všechno podle internetu, ale nevím, jestli je to správně.
Můžeš se na něj zítra podívat?
Teď chceš mou pomoc?
Ano, prosím.
Nevím, jestli chci.
-Co? -Možná mám moc práce s užíváním života.
Promiň, že jsem tě nazval magorem do grilů.
Prostě přijď, Bobe, potřebuju tě.
Dobře.
Bezva. Já to věděl, magore.
-Tak co ty na to? -Hmm.
Co je na tom „hmm“?
Zdá se, že nejnižší úroveň grilovací mříže
je moc daleko od uhlíků.
Ale ne! Ne.
Nemůžu přijít o tu zakázku, Bobe.
Bohatí lidé jsou skvělí klienti, protože mají peníze.
Dobře, můžu ti pomoct. Zvládneme to.
Napravíme všechny jeho chyby a budeš dokonalý.
Bobe, prosím, nemluv o mně s tím grilem.
Nerozumí ti a nikdy ti rozumět nebude.
Nech toho, Bobe. Neposlouchej ho, grile. Byli jsme kámoši první.
-Ahoj, jisticí kámoši. -Ahoj, Tino.
-Jo, jsi. -Co?
Ty to víš.
Podívej se na Tinu.
Vtipně se škádlím na chodbě s jisticím kámošem,
a dostávám jedničku ze psaní.
Teď už mě nic nerozdělí od prdelky v postroji.
Rozhodně dostanu jedničku ze psaní, ne?
Ne, Tino, nedostaneš jedničku.
Cože? Píšu tu ze všech nejrychleji.
Píšu rychlostí 75 SZM.
Ano, tvé bizarní a poněkud groteskní vrtění prsty
nějak záhadně funguje.
Ale nemůžu ti dát s čistým svědomím jedničku.
Neučíš se psát tak, jak bys měla.
Píšeš „nadivoko“. Upřímně, je to nechutné.
Fajn, kvůli jedničce použiju domácí řadu.
Pí… šu… tak… rychle.
Moje prsty to nesnáší.
Pane Grante, potřebuju jedničku, abych měla průměr 2,8,
a mohla do Vertikálních šílenců.
Kéž by pro mě ta slova něco znamenala, ale neznamenají.
Poslyš, moje práce je pomoct ti nepsat jako psychopat.
Nepřijde mi to fér.
Když jsem rychlá, nemělo by záležet na způsobu.
Co když dokážu psát takhle rychle?
Sto deset slov za minutu?
Jo, dáte mi jedničku, abych mohla jet na výlet?
Tino, jsem rád, že máš velké sny.
I když jsou ty sny směšně hloupé.
Jasně, dám ti jedničku, když dosáhneš 110 SZM.
Ano!
Pane Grante, máma mi napsala omluvenku.
Dnes nemůžu psát. Mám zánět prstů.
Vypadá to jako můj rukopis, ale není.
…měl bys zkusit třešňové dřevo.
Pravý chrám masa si zaslouží to nejlepší.
Mluvíš o svých trenkách, tati?
Píše si s Teddym.
Nemůžu se dočkat, až tam hodím hovězí.
Tátovy zprávy Teddymu se změnily.
Osmdesát SZM. Pořád to není dost rychlé.
Hej, T, myslíš, že si můžeme půjčit tvoje prsty…
na záležitosti v restauraci?
Říká se tomu pracovní morálka. Znáš?
-Protože s Genem ji milujeme! -Jo!
Promiň, nemůžu. Mám jen týden, abych dosáhla 110 slov za minutu,
a mohla do Vertikálních šílenců
a…
Viděla zadek Jimmyho Jr. v postroji. Ano, my víme.
Tati, chtěla jsem říct, abych si užila lezení v interiéru.
-Promiň. -A taky viděla ten zadek, jo.
SZM 84
SZM 91
SZM 99
110 SZM. Dokázala jsem to!
Co to sakra… Chci říct, výborně.
Páni, Tina píše jako ďábel.
A ani nepíše způsobem, který jste nás učil.
Jako by vše, co jste nás učil, bylo úplně k ničemu.
Možná by ten kurz měla učit Tina.
Stejně už vypadá jako bába.
Díky, Jocelyn. To poslední se mi nelíbilo, ale…
Pane Grante, máte divný výraz.
Kadíte?
Nekadím, Jocelyn.
Takže dostanu jedničku? V pátek můžu na výlet.
Můžeš.
-Ano! -Pane Grante, běžte na záchod.
Unikne vám to a bude nás to rušit.
Páni, vypadá to skvěle.
Vytvořili jsme něco krásného, že, Teddy?
To rozhodně, Bobe. Lindo, je fajn, žes přišla taky.
I když jsi vůbec nepomohla.
Nebudu hákovat v restauraci,
zatímco pořádáte párty na pokřtění nového grilu.
Byl bych pryč jen pár hodin.
Navíc to není žádná párty, Lin.
Jen proto, že jsem přinesl dobré maso… a víno… a dokonalý ananas…
A písničky. Bluetooth jede.
Dobře, díky jedničce ze psaní máš průměr 2,8.
Jupí!
Tina bude první v naší rodině, kdo dokončí osmou třídu.
Píšu do systému,
že v pátek nebudeš ve škole
kvůli výletu do Vertikálních šílenců.
Jo, budu jistit kámoše.
Dobře, ahoj.
-To je zvláštní. -Co?
Někdo sem dal na pátek ještě jiný vzkaz.
Máme si pamatovat, že v sobotu a neděli nemáme chodit do školy?
Na pátek je naplánovaný povinný test ze psaní,
ve stejnou dobu, kdy vyráží autobus na výlet.
Povinný test ze psaní?
Píše se tu: „Kdo zmešká test, dostane automaticky pětku,
což by mohlo snížit průměr některých lidí pod 2,8,
takže nemohou na výlet.“
To je velmi specifické.
Nakopu mu zadek.
-Vy! -Já?
-Já co? -Vy víte co?
Právě jdu do sborovny, abych si mohl vychutnat
těstoviny ze včerejška a předvčerejška.
Nesnažte se nás ohromit tím, co máte k obědu.
Co má znamenat ten povinný test ze psaní
v čase odjezdu autobusu na výlet?
Aha, tohle.
Přišlo mi to jako vhodný čas na povinný test, nic víc.
Zasloužím si na ten výlet, tvrdě jsem dřela na jedničku.
Což obvykle neděláme.
Když odmítáš metodu domácí řady, nikdy nebudeš dobře psát.
Neuspěješ ani v ničem jiném, nikdy.
Píšu stejně dobře jako vy v mém věku.
Vsadím se, že píšu líp, než vy dnes.
To je k popukání, Tino.
Nepíšeš líp než já.
Ano, píšu.
Možná byste si měli dát souboj v psaní, aby se to rozseklo.
Souboj v psaní?
Po škole. Tina proti panu Grantovi.
Studentka proti učiteli.
Dospívající dívka proti… padesátníkovi?
Taková troufalost. Nemůžu soutěžit v psaní se studentkou.
Máme studentům pomáhat, ne je drtit
a nechat je v kaluži jejich krve.
-Má strach. -Nemám strach.
Bojíte se soubojů v psaní, bojíte se intimity.
Nebojím se ani jednoho.
No, jednoho trochu.
Tak řekněte ano. Když vyhraju, v pátek nebude test.
A když prohraješ? Což se stane.
Budete moci být hrdý, že jste porazil dítě.
Když prohraješ, v pátek bude test
a musíš vyčistit všechny klávesnice ve třídě.
A věř mi, uvidíš věci, které tě budou navždy pronásledovat.
-Beru. -Rozdrtím tě.
Ale dnes odpoledne jdu na odstranění znamínka.
Ale zítra odpoledne tě rozdrtím!
Hodně štěstí v souboji s učitelem, Tino.
S mámou doufáme, že je to běžná záležitost.
-Díky. -Je připravená.
Najděte místo pro hlavu Pana Granta.
Protože ji přineseme domů!
Nenoste ji domů, chci uklidit.
-To dáš, Tino. -Jo, dám.
Hodně štěstí, Tino. Bojuješ za nás za všechny, holka.
Díky. To ano.
Doufám, že vyhraješ, Tino.
Zasloužíš si jet na ten výlet, i když jsi obehrála systém.
-Díky. -Podpořím tě…
Pusou, ne pažemi.
Bolí mě z tréninku
na Vertikální šílence.
Proto se pořád mažu krémem CoolZone.
To je síla.
Nevěděl jsem, že můžeme do školy nosit krémy.
To všechno mění.
Musíš ho tam pořádně zatřít.
Je to příjemné na svaly.
-To je ono. -Sakra.
Tak zatím.
-Tino. -Pane Grante.
Pokračuj, Tino.
Uvidíme se po škole na souboji, pane Grante.
S Tinou se uvidíte
na pravidelné hodině psaní,
která dnes možná bude trochu trapná.
Nemůžu uvěřit, že jsi byl tak hloupý, a šel do souboje se studentkou.
Co nás ještě čeká? Kluk mě vyzve na závod v běhu?
Dnes jsem si vyhodil záda, když jsem si oblékal trenky.
Lidi, zklidněte hormon. Vyhraju já.
Musíš vyhrát, Grante.
Nebudu se učit všechna hlavní města, pokud mě děcka vyzvou na souboj.
Lidi, vyšiluju.
Bože. Má tam bezpečnostní kamery.
Všechno uvidí.
Co? O čem to mluvíš?
Jaké kamery?
Elliot, ten chlápek s grilem, má na zahradě bezpečnostní kameru.
Psal mi a ptal se na gril.
Právě se mu vrátil signál.
Nastupuje do letadla v Patagonii
a při mezipřistání v Miami
se chce podívat, jak se gril stavěl.
Takže uvidí…
Jak pořádáme na jeho zahradě velkou párty.
-Páni. -Už mě nikdy nenajme.
Co když mi za tu práci ani nezaplatí?
Dal jsem do toho grilu spoustu peněz.
Nemohl sis odpustit ten hák na ananas, Bobe!
Byl v sadě s hákem na klobásy, Teddy.
Bobe, Teddy, uklidněte se.
Něco vymyslíme.
Půjdeme tu kameru rozbít?
Ne, všechno je online.
Dobře, dobře.
Až se podívá na tu nahrávku, budeš zloduch, který uspořádal
nepovolenou hovězí párty s jeho novým grilem.
-Jo. -Ale co kdybys byl
hrdina, který zachránil gril?
Před čím?
O PÁR HODIN POZDĚJI
Standardní pravidla souboje v psaní.
Dáme tři kola a nejrychlejší pokus vyhrává kolo.
Nejlepší ze tří kol vyhrává souboj.
A buďte potichu.
Nechceme, aby se o tom dozvěděl ředitel Spoors.
Nejsme si jistí, jak hledí na souboje mezi učiteli a žáky.
-Hej. -Co?
Nebul, až ti nakopu zadek.
Nebo můžeš použít své slzy na čištění klávesnic.
Jen si protahuju pravý malíček, abych vás mohla vymazat.
Jo, nandala mu to.
-Odepiš mu hlavu, Tino. -Jo!
Dobře, lidi.
První zadání.
-Komu fandíš? -Co? Tině.
Já taky.
Pan Grant, 111 slov za minutu.
Tina, 108.
První kolo vyhrává pan Grant.
Páni.
No tak, Tino. Porazíš ho.
Zaškol toho učitele.
Jo, naservíruj mu hořký pohár porážky.
Druhé zadání.
Už jede.
Naše holka s divokými prsty.
Nabuš to tam!
Pan Grant, 112 slov za minutu.
Tina, 113.
Tohle kolo vyhrává Tina.
Sakra.
Poslední kolo, poslední zadání.
Vítěz vyhraje souboj.
Bože, může to být kdokoli.
Dostala jsi ho na pokraj, Tino. Doraz ho.
Rozparádi ty prsty.
Vertikální šílenci, tady jsi, Tino.
Plácneme si!
Trochu vlhké plácnutí, nic proti.
Počkat, mám divný pocit v rukou.
Bože, brní mě prsty.
To je CoolZone na bolavé svaly.
Jsou otupělé. Mám znecitlivělé prsty.
Necítím klávesy.
-To není dobré. -Promiň, Tino.
Jen jsem ti chtěl dát podpůrné plácnutí.
Nic necítím.
Teď víš, jak se cítí učitelé.
Poslední zadání.
Počkejte! Stop!
Zadání se odkládá!
Mám na rukou CoolZone a mám znecitlivělé prsty.
-Nebudu moct psát. -Páni.
Založím to do kartotéky pod kategorií
„To není můj problém.“
Musím to setřít.
Nefunguje to.
Rychlá nouzová cesta na záchod.
Proč mi nepíše ani nevolá?
Jsem tak nervózní, že ani nemůžu jíst.
Bude to v pořádku, Teddy. Byl to dobrý plán.
Ani ne.
To je on.
Ano. Ahoj, Elliote.
Jo, to jsme my…
Ano, grilovali jsme, jen jsme se ujišťovali, že to funguje…
No, nenazval bych to párty.
Možná se tam trochu tančilo.
Jo, to bylo… pár bomb.
Ale je mi to moc líto…
Jo, to auto se zjevilo odnikud.
A ten chlápek s pálkou
byl nejspíš jeden z těch militantních vegetariánů.
Nesnáší grilování.
Jo, já vím, život je plný zvratů.
Dobře, skvělé.
Stavím se zítra. Dohodneme se. Zatím.
Ano, zbaštil to.
-Jo! -Vážně?
-Haló? -Pardon, jsem na akci,
a jeden chlap tu něco zbaštil.
Extra pálivý světoznámý pokrm.
Musím jít. Zatím.
Nepodařilo se to smýt.
Zabilo by tuhle školu, kdyby byla
na záchodech teplá voda a mýdlo?
Mýdlo? Páni.
Moc mě to mrzí, Tino. K čertu s tebou, CoolZone.
V jaké zóně je tohle cool?
Můžeme to přesunout na jindy?
Nemůžeš přesunout souboj v psaní, Tino.
Stejně, nemáš zítra školní výlet?
Dokončíme to dnes.
Promiň, Tino.
Třetí zadání!
Nevím, kde mám prsty.
Asi si přeješ, aby ses naučila používat domácí řadu, co, Tino?
Ale musela sis jít svou cestou, že?
Vyšlapat si vlastní cestu svým podivným volným stylem?
Víš, co se může stát průkopníkům?
Shoří v plamenech.
Je tu cítit spálenina.
Tino, nenech si od nikoho říkat, kde je domácí řada.
Kopeš si vlastní domovskou řadu, ty pošuku!
Nemůžu, prohraju!
Do toho, Tino. Píšeš jako ďábel.
-Do toho, Tino. -Píšeš jako ďábel.
Do toho, Tino. Píšeš jako ďábel.
Pan Grant, 115 slov za minutu.
Tina, 116!
-Tina vyhrává! -Co?
Ne, ne, ne!
-Sakra! -Zatracenej Grant.
Ano.
Znecitlivěly mi rty.
Viděla jsi, jak jsem chytil tu úchytku, Tino?
Viděla. Viděla jsem všechno.
Vedeš si dobře, kámo.
České titulky Tereza Wong