E Casa ta FUNERARĂ și crematoriul
tânărul sudor ȘCOALĂ DE SUDURĂ
MAREA DESCHIDERE
MAREA REDESCHIDERE
DAMNAȚIUNE: POSIBILĂ
MAREA RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-RE-REDESCHIDERE
Încă nu pot să cred că se închide Cosmic Drive-In.
Bietul drive-in!
Dar mă bucur că apucați să-l vedeți înainte de asta.
Suntem mereu fascinați de stilul tău de viață depășit.
- Mai povestește-ne despre presa tipărită! - Louise!
Mă duceam mereu acolo când eram mic.
Mă rog, de câteva ori.
Și ai cunoscut-o pe Ramona.
Cine este Ramona?
Prima fată care a vorbit cu tatăl tău.
Cam așa ceva, da.
Mama a fost prima fată care a vorbit cu mine.
M-am simțit atât de special!
E doamna de la APP.
I-am scris pe chatul de grup:
„Aduci patru sau cinci mese la vânzarea de prăjituri?”
Și ea a răspuns: „Am înțeles.”
Apoi, Colleen a scris: „Deci?”
Și, după o oră, Maryanne a răspuns:
„Câte mese la vânzarea de prăjituri?” Eu: „Ne trebuie cinci.
„Aduci cinci sau căutăm altă masă?”
Și ea a răspuns: „Ne vedem atunci.”
Și ești confuză pentru că...
- Poate că ar trebui s-o suni. - Și ce? Să vorbesc cu ea? Nu, mersi!
O s-o fac de bășcălie pe celălalt chat de grup,
unde câțiva dintre noi ne plângem de mesajele ei derutante.
Deci o vorbești pe la spate.
Nu. Trimit mesaje despre ea pe la spatele ei.
- Am înțeles. - Eu mă bucur
că Teddy ne-a spus despre seara asta, altfel am fi ratat proiecția finală.
- Ce film o să vizionăm? - Atacul oamenilor-monștri.
E un film grozav din anii '60.
E un film din anii '60. La acest drive-in se proiectează filme vechi.
Mă bucur că e un film vechi
și nu un film nou și plictisitor.
Spune-mi că e un film lent!
Zău așa, copii, o să ne uităm la un film sub cerul liber.
Și puteți să vă luați câtă mâncare vreți.
Mașina e ca o poșetă uriașă cu roți.
Am adus struguri și biscuiți aproape ca ăia scumpi,
o jumătate de pungă de crutoane
și niște mezeluri vechi, care probabil mai sunt bune.
Slavă Domnului că Tina își împarte cu noi bomboanele de la Halloween și Paște,
pe care a reușit cumva să le dosească până acum.
Încă aștept să-mi mulțumiți.
- Mulțumim. - Mulțumim.
Doamne, ce mare se dă!
Ba bine că nu! Spuneți-mi Regina Bomboanelor!
Vechiul panou.
Poate că nu mai funcționează.
Înainte arăta foarte mișto.
Cine vrea să-l fi văzut când era mișto?
E mai distractiv să-ți lași tatăl să aștepte până înainte să se închidă
și apoi să descrie în mod vag cum era.
Un bilet, vă rog. Sunt doar eu în mașină.
Sunt complet singură.
Mai încet, Harold! O să ne distrugi acoperirea.
Bine. Vizionare plăcută!
Salutare! Cinci bilete, te rog.
Frecvența radio e notată pe chitanță.
- Când au renunțat la difuzoare? - Acum vreo 30 de ani.
- Se pare că n-am mai venit aici de mult. - Am fost foarte ocupați.
Super! Să treceți pe la barul de gustări!
- Sigur, dragule. O să trecem. - Alea-s mezeluri la pachet?
Poftim? Nu. Cum au ajuns aici?
Două, vă rog. Mama mea doarme.
Dar îi place aici. Pe bune.
Uite cine a economisit câțiva dolari! Fraierilor!
Ce se întâmplă? Deschide odată!
Nu pot, s-a blocat.
Poftim?
Salutare! Ce mai faceți?
Să vedem... Eu stau aici, punga cu bomboane a Tinei stă aici,
voi vă ocupați de restul și hai să ronțăim!
Hai să așteptăm să înceapă filmul înainte să mâncăm bomboanele, da?
- Poftim? De ce? - Fiindcă așa spune Regina Bomboanelor.
Bine.
Gene, calmează-te!
Locul ăsta...
L-am făcut să renunțe.
Braț de muscă.
Tată, ai adormit în timpul filmului?
Da, tocmai m-am trezit.
Mă duc la baie. Vrei ceva de la barul cu gustări?
- Nu, o să mă culc la loc. - În regulă.
Odihnă plăcută, atunci!
Puteai să fi venit cu un prieten.
Erau ocupați cu toții.
- Și oricum n-ai atât de mulți. - Mersi.
Mă duc să aduc gustări.
Ai niște hârtie igienică pe pantof.
N-am făcut treaba mare.
Nici nu știu cum a ajuns acolo.
Da.
Ești Robbie Belcher, nu?
Bobby. Recent, Bob.
Te numești Bobby Recent Bob?
Nu. Bob Belcher. Tu ești Ramona, nu?
Suntem în aceeași clasă la științe sociale. Nu-ți știu numele de familie.
Ei bine, nu te obosi să-l înveți,
- ...pentru că ne mutăm. - Serios?
E în regulă. Vestea bună e că Dave, iubitul mamei mele,
n-a fost invitat să vină cu noi la Akron, Ohio.
Așa că asta sper că e ultima noastră ieșire împreună.
Tu cu cine ai venit? Cu cineva mișto,
cum ar fi mama ta și iubitul mamei tale?
Nu cu mama. Am venit cu tata, care trage un pui de somn liniștit.
Eu mă duc să iau floricele. Vrei și tu floricele?
N-am de gând să ți le cumpăr.
Dar vrei să ne cumpărăm fiecare propria cutie?
Bine! Adică, da, sigur.
Doamne!
Nu!
Ce e? Lin, ce este?
Am scris „Maryanne e o scroafă săltăreață”
în ceea ce credeam că e celălalt chat,
dar, de fapt, am trimis mesajul pe grupul principal,
pe care e și Maryanne.
Ce e o scroafă săltăreață?
Știi tu, Săltărețul din Fata morarului, dar am adăugat „scroafă”. E de rău!
Vrei să ne gândim la ceva mai bun?
Poți să-i zici Tâmpițica.
Salutare!
Bine ați venit!
Sunt Evelyn James, proprietara Cosmic Drive-In.
Ce mulțime!
Unde ați fost în ultimii 40 de ani?
Glumeam. În mare parte.
În fine. Seara asta marchează sfârșitul unei ere.
Proprietatea va fi scoasă la vânzare mâine.
Locul ăsta nu poate dispărea. Nu putem permite să se închidă.
- Cineva e foarte însuflețit azi. - Chiar sunt însuflețit.
O să fac ceva în privința asta.
O să faci ceva în privința unui lucru?
- Nu te reprezintă. - Știu.
Dar cred că trebuie să încercăm să salvăm acest drive-in.
- Să-l salvăm? Cum? - Să-i donăm un rinichi?
Nu știu, să facem o petiție?
Să mergem pe la fiecare mașină?
Să strângem semnături?
Așa că, fără s-o mai lungim, sper să vă placă
ultima proiecție din seara asta, Atacul oamenilor-monștri.
Să înceapă filmul!
Sunt o mulțime de oameni aici,
locul e într-o stare acceptabilă, încă are ce oferi.
E cel mai bun mod de a vedea filme.
PREZENTARE LUNGMETRAJ
Hopa... E doar o mică problemă tehnică, oameni buni.
O să reparăm proiectorul în câteva clipe.
Între timp, bucurați-vă de floricele!
Bun, am înțeles că momentan nu avem floricele.
Aparatul a luat foc un pic.
Dar avem multe alte bunătăți care n-au luat foc,
așa că vă așteptăm.
Încă merită să fie salvat.
N-avem hârtie, dar oamenii pot semna pe șervețelele astea.
Se folosesc șervețele pentru petiții, nu?
- Asta dacă nu ești un snob al petițiilor. - La naiba!
Am scris pe grupul principal că „scroafă săltăreață”
a fost o problemă de corectare automată a textului,
dar acum au tăcut toți.
- Și pe celălalt grup... - Cel cu bârfele.
Gura! Au luat-o razna cu toții și nu ajută.
Să scriu pe cel principal că a fost un hacker?
Scuze, Lin. Vrei să rămân ca să te ajut
- ...să-i minți pe oamenii de la APP? - Nu, mă descurc eu.
Bine. Mă duc să strâng petiții ca să salvez acest loc.
- Dumnezeule! - Baftă, tată!
Am nevoie la baie. M-aș duce înainte să înceapă filmul.
Bine, pa!
Ce zici, luăm o mică doză de zahăr
- ...cât timp e plecată? - Dar a spus să așteptăm.
- Ca un monstru ce e! - Haide, n-o să afle.
- Uite câte sunt! - Ai dreptate.
Dă-mi!
- Are Ka-Bluesies. - Da!
Bobo bune!
E o zi minunată să ai papile gustative. Și Tina n-o să afle nimic.
- Gene, ai gura foarte albastră. - Și a ta e foarte albastră.
La naiba, am uitat că pățești asta de la Ka-Bluesies.
Am fost orbiți de extazul bomboanelor.
- Tina va fi foarte supărată pe noi. - Regina Bomboanelor ne va tăia capetele.
Sau, mai rău, n-o să ne mai dea bomboane niciodată.
Poate reușim să ne spălăm gurile.
Da! Mamă, ai adus cumva apă?
- N-o să râdem de tine dacă ai adus. - Da.
Cum e acum?
Încă e foarte albastră. A mea?
- Cumva, e și mai albastră. - Șervețele.
Acum am bucăți de șervețel în gură.
Tati, e un om înfricoșător la geam.
Da?
Nu-s înfricoșător. Doriți să semnați petiția
ca să salvăm drive-inul?
- Ăla e un șervețel. - Știu.
A fost o alegere impulsivă.
Dar e o petiție adevărată. Va fi o petiție adevărată.
- Dacă ați putea... - Nu, tată!
E un criminal.
- Nu sunt criminal. - Exact asta ar spune un criminal.
Dragule, s-au speriat copiii. Ar fi bine să ridici geamul.
- Scuze. - Repede, tată!
- Da, scuze. - Eu...
E o petiție pentru salvarea drive-inului.
- Proiectorul e stricat. - Da, știu, dar...
Și panoul nici nu mai funcționează.
Am trecut pe lângă intrare
- ...și a trebuit să întorc. - Da...
Și nu mi-a plăcut ultimul film vizionat aici.
Asta nu cred că e vina lor.
Poftim! La revedere! Eu am strănutat.
Haide, pleacă! La revedere!
Doamne! Vine Tina, iar gurile noastre-s încă foarte albastre.
Poate că nici nu-i plac Ka-Bluesies și i-am făcut o favoare.
Orice ar fi, nu deschide gura!
Bun. Acum, că-s mai ușoară...
Da, a fost bună.
Dacă tot avem timp, putem parcurge regulile de bază ale bomboanelor. Da?
Bun, nu vă bateți pe bomboane, nu băgați prea multe în gură,
și fără „gust, nu-mi place și o pun înapoi în pungă”.
Și nu vă atingeți de Ka-Bluesies!
Da, alea-s doar pentru Tina.
Sunt doar trei și le păstrez
pentru punctul culminant de la sfârșitul filmului.
Deci Ka-Bluesies nu-s pentru voi.
S-a înțeles? Super!
Bun, am făcut schimb de idei cu cei de pe grupul fără Maryanne
și am dezvoltat planul perfect.
O s-o numesc pe una dintre ele
cum am numit-o și pe Maryanne, o să fac o captură de ecran
și o să i-o trimit lui Maryanne,
să vadă că-i numesc pe toți „scroafă săltăreață”.
Nu-i așa că e inteligent?
- Păi... - Este.
Linda? Alo? Ai vrut să mă suni?
Sunt Maryanne.
Închide!
Ce faci? Deranjezi oamenii?
Încerc să fac o petiție
ca să salvez drive-inul.
Vrei niște floricele?
Sunt arse, dar gratuite.
Bine.
Crezi că Musca e despre comunism?
Da, cred că toate filmele din anii '50 erau despre comunism.
Eu cred că transmite să nu interferăm cu natura.
Dar poate fi și despre
laturile noastre ciudate. Cum e o muscă.
- Varianta ta pare mai inteligentă. - Sunt foarte inteligentă.
- Vrei să vezi ceva mișto? - Pauza aproape s-a încheiat.
Merită, crede-mă! Ești confortabil cu înălțimile?
Uită că am spus „înălțimi”!
Mă refeream la lucruri mărețe. Ești confortabil cu ele?
- Da. - Bine.
Ce-ai spune dacă am viziona restul filmului de acolo?
Și eu vreau să salvez drive-inul,
dar nu m-am gândit să iau atitudine.
Știu. Nici eu. Nu fac niciodată lucruri.
Ce se întâmplă după ce faci rost de semnături?
O să i le arăt lui Evelyn și o să zic: „Uite câte nume!”
Nu prea mă pricep la asta.
Ar trebui să faci un demers online,
unde să cotizeze lumea cu bani. Locul ăsta are nevoie de bani.
Da, sună grozav. Cum fac oamenii asta?
Poți folosi multe site-uri.
Te înregistrezi pe unul și faci rost de un link pe care să-l acceseze lumea.
Vărul meu a folosit DăȘiTuUnBan să plătească aparatul dentar al câinelui său.
Ar fi uimitor. Stai așa, câinii poartă aparate dentare?
Avea nevoie de el. Câinele ăla e superb acum.
Cât durează să creezi un link online?
- Poftim! - Ce rapid a fost!
Și trebuie să le spui oamenilor despre link.
Ce prezență ai pe rețelele sociale?
Cred că telefonul meu nu are așa ceva.
Trebuie să duci vorba cumva.
Panoul!
Știu. Se tot strica, iar Evelyn a renunțat să-l mai repare.
N-ar fi așa rău dacă n-ar fi atât de întuneric noaptea.
Da, noaptea e întuneric, dar, dacă putem repara panoul,
am putea expune linkul acolo,
ca să-l vadă toată lumea la plecare.
De asemenea, să-l vadă și șoferii din zonă.
Și, dacă-l văd luminat, poate că oamenii
o să-și amintească cum era locul ăsta.
Pot să-ți aduc o scară și litere pentru panou.
Dar habar n-am cum se repară luminile.
Cred că știu pe cineva care ne poate ajuta.
Teddy!
Salut, Bob! Ai venit! I-ai adus pe Linda și pe copii?
Da. N-aș veni singur la un drive-in.
De ce șoptim?
A adormit mama.
A mâncat o prăjiturică cu iarbă.
Se comporta prostește când am plecat de acasă,
dar a luat-o somnul în drum spre drive-in.
Acum o las să doarmă.
În regulă.
- Ai sculele la tine? - Da.
Poți veni cu mine ca să reparăm panoul drive-inului?
Poate. Stai așa, acum lucrezi aici?
Nu. Dar poți să vii cu mine? E destul de urgent.
Bine, dar vreau să-i las un bilet mamei. Îi scriu pe ambalajul ăsta de gumă.
Bine, în regulă. Poftim!
„M-am dus cu Bob...
- Doamne! - „...să reparăm panoul.
- „Nu știu prea multe detalii.” - Teddy!
Frate, trebuie să scriu foarte mărunt pe chestia asta.
Unde e hârtia când ai nevoie de ea?
Da, știu. Putem să mergem acum, te rog?
Doamne, am uitat cât de înalt e. Las-o baltă, hai să renunțăm!
Scuze, adică, hai s-o facem! Asta dacă nu cumva nu vrei tu.
Nu, hai s-o facem!
Înțeleg de ce aveam nevoie de scară.
Da, unele trepte de pe stâlp ruginiseră.
Și s-au stricat luminile, erau greu de reparat.
Apoi am zis: „Și ce dacă nu mai e panoul?
„Lumea ar trebui să știe chestii.”
- Și iedera otrăvitoare. - Ce?
Sau iederă obișnuită. Nu-s sigur.
Va fi o surpriză distractivă.
Să urcăm? Doamne!
Ce priveliște superbă! Mă mir că nu urcă mai mulți oameni aici.
- Nu se aud filmele de aici. - Așa e.
- Și, dacă e să cazi, mori. - Așa e.
Asta e o scenă bună.
Tipul ăla e o muscă.
Capacitatea ta de a înțelege filmele e uimitoare.
Mulțumesc.
Ce sus suntem!
- Cred că pot să-l repar. - Super!
O să fac tot ce pot aici,
iar jos trebuie să fie un comutator.
Bine. Quinn, spune-mi ce link ai creat și hai să-l afișăm!
Bun. Este www.dășituunban.com/
1478/salvați_cosmic_ drivein_numaidecât.
E foarte lung. E nevoie să fie atât de lung?
Dacă vrem să găsească site-ul și să doneze bani, da.
Așa e. Bine. O să reușim cumva.
Doamne! Un mesaj de la Maryanne.
- Ce a zis? - „Sună-mă!”
Doamne! O să mă omoare prin telefon.
Stai să mă gândesc. Liniște! Stai!
Chiar e liniște. Mă sperie.
Louise? Gene? Ce e în neregulă cu voi doi?
Suntem bine, așteptăm cu răbdare să înceapă filmul
și mi-a înghețat fața de frig.
Mă întrebam dacă pot să mă uit la film așa. Dar nu!
Da, încălzește fața cu succes,
dar nu poți să vizionezi filmul. Nu le poți avea pe toate.
Da, e întuneric. Sunt surprinsă, dar nu atât de surprinsă.
Bine, o să-l pornesc. Sunteți pregătiți?
- Da! - Da!
A funcționat! Bravo, Teddy!
Mă întorc să văd ce face mama. Voi vă descurcați?
Da. Mersi din nou!
Eu mă întorc la casă.
Ar fi nasol să-mi pierd slujba tocmai la ultima proiecție.
Sper să nu fie ultima proiecție.
Nici nu mai concep să văd vreun film din alt loc.
Da... Or avea drive-inuri și în Ohio, nu?
Cred că sunt peste tot. Crezi că o să dispară drive-inurile?
Acum urmează faza!
- L-a zdrobit pe tipul-muscă cu o piatră. - Da.
Mi se pare cam dur. Doar pentru că era puțin diferit?
Dar nu e ca și cum urma să aibă prieteni cu nemiluita.
Eu aș fi prietenă cu el.
- Da? - Sigur.
Dacă promite să nu se bage-n răhăței când ieșim împreună.
Da, mi se pare rezonabil.
În regulă. Ar fi bine să plec.
O, nu! La naiba!
Bine. O să-l sun pe... Nu!
Nu pot să cred că am scăpat telefonul.
Ba da. Am scăpat telefonul.
Teddy! Quinn! Teddy!
Oricine! Mulțumesc mult.
Doamne! Poate că treptele
nu sunt atât de ruginite...
Poate.
În regulă. Până aici, totul e...
Da, e în regulă.
Nu mi-am rupt nimic?
Totul doare, dar nu mi-am rupt nimic E de bine.
N-ar fi mai bine s-o suni?
Dar apoi va trebui să vorbesc cu ea.
Vrei s-o sun eu și să mă dau drept tine?
O imit destul de bine pe Linda. „Bună, sunt Linda.”
Chiar e bine.
Tot la pătură ați rămas?
- Da. - Da.
Mirosul de pârț era deranjant.
- Dar nu știu ce să-i spun. - Ai putea să fii sinceră.
Să-i spui că erai frustrată,
că ai scris ceva răutăcios și că-ți pare rău.
Bine, o să fiu sinceră.
Dar n-o s-o sun în prezența voastră,
în caz că mă răzgândesc în privința sincerității.
Pentru că unii pot să mă critice.
Cred că mă duc și eu la o plimbărică.
Doamne, Gene, ce e în neregulă cu tine?
- Ce ai mâncat? - Bomboane.
Știam eu! V-am prins cu albastru-n... gură.
- Ați mâncat Ka-Bluesies. - Când ți-ai dat seama?
De la început. Fiindcă era evident.
Și nimeni n-ar sta atât de mult sub pătură cu Gene.
Ne pare rău, nu știam că sunt preferatele tale.
Deci n-o să mai avem privilegiul de a mânca bomboane?
- Sau poate doar Gene? - Hei!
Nu, a fost distractiv. Nu precum un film,
dar un pic mai bine decât să-i văd crizele mamei.
Și a mai rămas una. E bună și asta.
- O împărțim la trei? - Nu. Treci înapoi sub pătură!
Nu!
Bob, ce ai pățit?
Salut, Quinn! Am împins scara din greșeală
și am coborât pe trepte și era să mor.
- E în regulă. - Mișto.
Am văzut-o pe Evelyn mergând spre scenă. Cred că au reparat proiectorul.
Ar trebui să-i spun de panou.
Ca să înștiințeze lumea
și, dacă oamenii vor să aplaude când îl văd, e în regulă.
Bine. Au!
Evelyn! Bună! Pot să-ți zic două vorbe...
Putem să vorbim după ce termin, tipule care gâfâi?
- Mă întorc imediat. Sau nu. - Așteaptă!
Salutare tuturor! Mulțumesc pentru răbdare.
Suntem gata să proiectăm filmul, deci...
Stai așa, e aprins panoul? Ce scrie pe el?
E o chestie de pe site-ul DăȘiTuUnBan.
Poftim? Nu te aud.
Am afișat un link pe panou.
Stai puțin. Ce tot spui?
Bună! Eu și alți indivizi
am afișat un link către un site de strângere de fonduri.
Ăla e tatăl vostru?
Încercam să strângem bani pentru drive-in,
- ...ca să nu trebuiască să-l vinzi. - Poftim? Serios?
Da, și eu am o mică afacere.
Știu cât de greu e să-ți menții activitatea.
Și locul ăsta e special. Are însemnătate.
Spun doar că ar putea fi de ajutor.
Și așa ai putea amâna vânzarea.
Nu, dragule. Vreau să-l vând.
- Da? - Da, foarte mult.
Ascultă, îmi pare rău că-mi iau rămas-bun, dar vreau să mă pensionez,
să călătoresc și să-mi petrec mai mult timp cu nepoții.
Chiar și cu ăla enervant.
Și când ai venit ultima dată aici? Fii sincer!
- Păi... - Da?
Obișnuiam să vin aici
și am niște amintiri grozave de aici.
Alea nu pleacă nicăieri, nu-i așa?
Pe alea nu le vând. Adică, dacă aș putea, le-aș vinde,
dar nu știu cum ar funcționa acea tehnologie.
Am înțeles. Bine. Mă bucur că ești fericită.
M-a luat pe mine valul. Dar e în regulă.
Te superi dacă mă întorc
la toți oamenii care așteaptă să-mi termin discursul?
Nu. La revedere!
Da! Adică, cine naiba e tipul ăsta?
- Ce? - Poftim, dle!
V-am găsit ranga.
Arăți răvășit.
- Adică, ești bine, dragule? - Da.
Mă bucur că a existat acest loc.
Copii, regret că n-am putut să-l salvez pentru voi.
Tată, știi că filmele încă există, nu?
Le putem vedea în locuri distractive și ne putem lăuda cu ele la copiii noștri.
Cum ar fi în baie.
Da, știu. Mersi. Lin, ce s-a întâmplat cu Maryanne?
Am sunat-o și am vorbit.
Se pare că e o persoană drăguță, dar groaznică la scris mesaje.
Și-l învață pe noul lor cățeluș
să urineze afară, deci era distrasă.
Oricum, n-o să mai bârfesc niciodată pe nimeni.
- Drăguț. - Și uite,
mi-a trimis o poză cu cățelușul.
Știu, cine credea că există cățeluși urâți?
Un adevărat Scooby-Nu. Scuze, ultima bârfă.
Acum am terminat.
- Ciocu' mic, oameni buni! Începe. - Da! Să plouă cu bomboane!
Bine.
Prieteni, s-a trezit mama, deci...
- Vrei niște mezeluri? - Da, pune-le peste!
Ce este, doctore?
Pare a fi un fel de monstru.
Dar și om. Un om-monstru.
Doamne, cum luptăm cu el?
Se pare că singura lui slăbiciune este iubirea.
Subtitrarea: Valeriu Cosa