VÁŠ POHŘEBNÍ ÚSTAV A KREMATORIUM
AMERIKA MÁ PALICE
SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
VZALA JSEM SI ZABIJÁKA KRYS
A DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
A JEŠTĚ JEDNO DALŠÍ SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Po náročné novinářské práci
můžeme oznámit, že kouřové stíny jsou víc sexy než třpytivé.
A teď Stůl s Tinou, rozhovor s jednou z našich školních suchoprdek.
Chci říct „reportérek“.
Pan Branca je zpátky u stolu,
aby nám řekl o svých nejpamátnějších chvílích při vytírání.
Jednou mi upadla ta část s mopem. Byl ze mě jen chlap s klackem.
- Můžeme se radši učit matiku? Prosím. - Zlomky!
Ajaj.
Jen to trochu ztlumím.
- Ještě trochu, ještě malinko. - Ach jo.
Příště uvidíte třetí část mého rozhovoru s panem Brancou.
-O tom, co našel v koši. - Většinou to, co byste čekali.
Asi si to líčení nechám. Líbí se mi.
Tino, Stůl s Tinou už má to nejlepší za sebou.
Na téhle straně je pár třísek, ale dávám si pozor.
Nemyslím ten stůl, ale tvůj pořad. Děti to nezajímá.
Co jsem tak zaslechl ve sborovně, děti se ve třídách vrtí o 40 % víc.
Když vysíláš, páťáci se změní na spořič obrazovky s chaluhovým lesem.
Ale to je dobrý spořič.
To je, ale pokud nepřijdeš se svěžím
a zábavným rozhovorem, na který se děti budou dívat, budu muset Stůl zrušit.
- Skutečný stůl, nebo... - Ten pořad!
Možná obojí. Budu ho odsud muset nějak dostat.
Nemůžu uvěřit, že možná zruší Stůl s Tinou.
- Já vím. - Šílené, jo.
Jimmy Jr., tobě se dnešní Stůl s Tinou líbil, že jo?
Prošvihl jsem ho. Sledoval jsem Zekea, jak si cpe loket do pusy,
což ještě nikdo nedokázal.
Já ho tam narvu. Zvládnu to.
Jestli tě vykopnou, Tino, měla bys to ve vysílání pořádně rozjet.
- A to vážně pořádně. - Jako když na Kanálu 13 obnovili
Ráno s Chuckem a Pam, Pam pak vykopli
a bylo z toho jen Ráno s Chuckem.
Dnes na Kanálu 13 přicházíme o cenného člena naší rodiny.
Pam odchází, aby si užila, jaké to je dostat vyhazov.
Natočíte reportáž o porušování bezpečnosti práce
na Kanálu 13, která by měla být spíš oceněna,
a najednou vám neobnoví smlouvu.
Ty vždy mluvíš na rovinu, Pam, i když ten držák očividně stál
na špatném místě pod tou věcí stejně jako tenkrát ten chlápek.
Ty jsi ale padouch, Chucku.
Jsi v pořádku, Sully? Je v pořádku. No tak, je to profík.
Nechci dopadnout jako Pam. Musím vymyslet dobrý rozhovor.
Možná kdyby Zeke dokázal tu věc s loktem?
Sakra. To nevypadá dobře.
A všude se válely useknuté části těla.
Nohy, uši, nos.
Jako by někdo rozebral velkého pana Bramboru.
O čem to mluvíte?
Bobe, prosím. Ticho během filmu.
Děláte tu věc, jak ti Linda vypráví horor,
protože se na něj bojíš podívat sám.
Ano, Bobe, miluju horory,
ale nemůžu se na ně dívat, protože pak vždy probdím celou noc
a čekám, až mě ta věc z filmu zabije.
- Takže to musím dělat takhle. - To dává smysl.
Ta část s pusou je pořád na hlavě
a mluví na tu holku: „Stejně tě zabiju!“
Ona tu hlavu zvedne, hodí ji z kopce a řekne:
„To byla sedmá nejdivnější věc, co jsem kdy viděla.“
A to je konec Saw VII.
Saw VII byl ještě lepší než Saw VI, kde ta holka viděla tamtu věc.
Využiju ten nával adrenalinu a půjdu prošťouchnout odpad.
- Zatím. - Měj se.
Copak v těch filmech Saw nejde o lidi s pilou?
Nestíhám ty filmy sledovat tak rychle, jak o nich chce Teddy vyprávět.
- Lin, ale ty si to vymýšlíš. - No a? Teddy je šťastný a já si to užívám.
- Je to dokonalý systém. - Asi jo,
kdyby ho neupozornili kvůli tvému Pátku třináctého,
kde si Jason užívá nákupní horečku.
A té snobské prodavačce řekne:
„Máte provizi z prodeje, že? Velká chyba. Obrovská.“
- A pak ji bodne kreditkou. - Jo.
Paní Schnurová, je tu ředitel Spoors? Rád bych se s ním viděl osobně poté,
co jsem mu volal poté, co jsem mu volal předtím.
Chci mu ukázat projekt, na kterém pracuju.
Pane Fronde, někdy je důležité poslouchat ticho.
Tak já si tu sednu a počkám na něj.
To se tedy mám.
Zdravím, paní Schnurová. Zoufale potřebuju
někoho cool na rozhovor a řekla jsem si:
„Kdo je víc cool než pan ředitel Spoors?“
Má školní zprávy rád.
- Dokonce sleduje i Stůl s Tinou. - Výborně.
Ale rozhovory nedává.
- Jako Beyoncé. - Dobře, díky.
Tino, můžeš do mé kanceláře?
Je to proto, že vypadám trochu sklesle?
Co? Ne. Tedy samozřejmě.
Takže dokonalost. Já potřebuju zaujmout pana ředitele
a ty potřebuješ velký rozhovor.
Tak ho pro Stůl s Tinou udělej se mnou.
To, na čem pracujete, zní docela zajímavě.
Zvládnete si také nacpat loket do pusy?
- Cože? - Ale nic. Jdeme na to.
Sally Marshallová, Tilda Strootová a Lenny DeStefano.
Pokud jste neslyšeli své jméno,
nejste zváni na Jocelyninu narozeninovou oslavu.
Ale dárek mi můžete dát i tak. Dělám si srandu.
Pokud opravdu nechcete, to si ho vezmu.
A teď Stůl s Tinou.
Mým dnešním hostem je pan Frond...
Představte si svět, kde má každý
jen na pár kliknutí svého poradce,
který je připraven podělit se o nejcennější dar ze všech, poradenství.
-Představuju si to. - Teď si představte videohru...
- Videohru? - ... která stejně jako já pozná,
kdo jste a co s vámi je podle toho,
jak hrajete.
-Jak to funguje... - Představám je konec.
Protože je přímo tady.
Ve spolupráci s prvotřídními vývojáři softwaru
jsem vytvořil hru Nejzazší hranice pana Fronda.
Snažíte se v ní ochránit konvoj kosmických lodí
před vesmírnými piráty.
-A to poradenství... - Nejlépe to pochopíš,
když si zahraješ.
-Dobře. - Stačí postupovat podle pokynů.
Tvá rozhodnutí programu řeknou, co potřebuje vědět.
„Vaše flotila je napadena a máte poškozenou elektrárnu.“
„Pošlete zbývající energii do štítů,
„do laserů nebo zkusíte vyjednávat?“
- Co je správně? - Plný výkon do laserů.
„Hra skončila.
„Dorazili jste se dvěma zbývajícími loděmi v konvoji.“
Dobře. Dvě jsou lepší než žádná.
Vyhodnocuji emocionální profil.
Jsi svědomitá hledačka pravdy.
A na čem můžeš zapracovat? Možná jsi až moc starostlivá?
Tos trefil.
Díky, že jste byl mým hostem a tím Stůl končí.
A střih.
Pane řediteli Spoorsi. Viděl jste to? Líbilo se vám to?
Potřebovalo by to trochu víc otestovat. Prosím?
Vydat to bez dalších testů? To zní dobře.
Chci si zahrát vesmírné hry
- a zjistit, co se mnou je. - To bys měla.
Mám informace od páťáků.
Ani jednou se nezměnili na chaluhový les!
- Dokázala jsi to, Tino. - Opravdu?
Pokračuj v tom a možná Stůl rozšířím.
Ten pořad, nebo...
- Obojí! - Super.
Věřili byste tomu? Pan ředitel schválil příspěvek 75 dolarů.
- Moje hra je žhavý start-up. - Cože?
Máš problémy s agresí.
A na čem můžeš zapracovat? Trochu uber.
Agrese? Možná jsem agresivní...
Tebe ta hra nezajímá, Henry?
Nepoužívám počítače, abych pochopil své pocity.
Ale abych jim unikl.
Já jim unikám pomocí kuřecího kebabu.
Kdo má dvě pevně sevřené pěsti a problémy s agresí?
- Tenhle chlap. - S agresí?
- Rudy, to ti není podobné. - Myslím, že ano, Louise.
Promiň, nechtěl jsem na tebe být hrubý.
- Zatracená agrese. - Klid, Rudy.
Jsi introvertka.
Hej, všichni, jsem introvertka!
Máš problémy se sourozeneckou rivalitou.
To mi vyšlo taky.
- Jsi konformistka. - Cože?
A na čem můžeš zapracovat? Nenech sebou manipulovat.
Manipulovat? To udělám s tebou, počítači.
V té hře mi vyšlo, že se moc emocionálně uzavírám.
Říkal jsem si, že bychom někdy mohli dát dlouhý pokec o životě.
Jasně! Chci říct, že jasně. V pohodě.
Přítel té chůvy říká:
„Škoda, vypadla elektřina. Ale mám v autě lahodnou
„fazolovou omáčku, skočím pro ni.“
Ne, kámo, nechoď pro tu lahodnou omáčku.
Přestávka, Teddy. Musím to vzít, to je Gayle.
Jejím kočkám se nelíbí nový kočkolit. Slíbila jsem, že s nimi promluvím.
Nemůžeš přestat uprostřed.
Přijdu o husí kůži.
Možná ti to dopoví Bob.
- Taky to viděl. - Cože?
- Ne, já nemůžu. - Jasně, že můžeš.
Je to nejnovější Vřískot. Ten s fazolovou omáčkou?
- Tak fajn. - Hurá.
Jsem tu, Gayle. Slyší mě všichni?
- Ahoj, tady teta Linda. - Tak fajn,
chůva čeká na toho chlápka.
Podívá se z okna a tam je jiný chlápek.
Počkám na Lindu. Nechci tě urazit, ale kazíš to.
Ne, jen mě napadlo... Vzpomněl jsem si, jak to bylo.
- Už vím. - Nevypadá to tak.
Pak se její přítel vrátil a sedl si vedle ní.
A podal jí misku a tortilový čips.
- Jo? - Ona se podívala dolů
a nebyla to fazolová omáčka, ale střeva jejího přítele!
V tu chvíli přijel školní sbor v dodávce
a všichni zpívali bez kapely, aby ji neslyšeli křičet.
Jejich zpěv splýval s jejím křikem, Teddy.
- Harmonizoval. - Panebože.
To je ten nejlepší film, co jsem kdy viděl.
Cítil jsem se tak při životě, Lin. Nevěděl jsem, kam mířím,
jen to, že se tam dostanu.
Co jsem slyšela, některé tvé detaily byly trochu moc.
Třeba ta krev kapající z mačety,
která vrahovi připomněla roztékající se zmrzlinu od mámy?
- Ale no tak. - To je symbolismus.
- Prostě umění. - Hloupé.
Ahoj, roztomiloušové, jak bylo ve škole?
Fajn. Dělala jsem rozhovor o počítačové hře,
která o tobě vše prozradí a Stůl s Tinou je zpět na vrcholu, zlato!
Opravdu mluví o nás?
Je to počítač, nejspíš ví, co dělá.
- Já a konformistka? - No...
O mně řekl, že jsem „pilný knihomol“.
Vidíš? Počkat.
Lidé mají skryté schopnosti.
Já třeba až do dneška nevěděl,
- že jsem mistr hororového vyprávění. - A je to tu.
Musím o té hře udělat pokračování. To bude pro pořad lahůdka.
A já musím jít pilně na toaletu. Pane, madam.
Přerušuji své odhalení, jak chutná smíchané banánové
a kiwi smoothie, a přinášíme vám rozšířený Stůl s Tinou.
A mně to nevadí, protože mi hra řekla,
že jsem pohodová a štědrá.
Vítejte zpět, pane Fronde. Vypadáte jinak.
Je to technologicky vizionářský styl. Stejně jako to strniště.
-Žádné nevidím, ale... - Je tam.
-Takže, vaše hra... - Díky za optání, Tino.
Je mi ctí oznámit návrh
přejmenovat počítačovou laboratoř na iFrondovo poradenství
a bezobslužné centrum emoční diagnostiky.
Chytlavé. Můžete nám tedy říct víc o tom, jak ta hra funguje?
Počítač počítá. Omluv ten žargon.
A můžete říct něco o těch špičkových
vývojářích, které jste zmínil?
V podstatě se tedy ptáš na to,
jaké to je změnit svět?
Narušit paradigma?
-Na to jsem se úplně... - Člověka to učí
pokoře a je to na Nobelovku.
Ahoj, Tino, skvělý rozhovor, ale co ty těžké otázky?
Pamatuješ si první pravidlo televizní žurnalistiky, že jo?
- Zubní nit? - Musí být nafouklá a zábavná.
Říkám tomu „nafoubavná“.
Ale není divné, že pan Frond
- ani neodpoví na to, jak... - To není nafoubavné.
Navíc jsem tu hru hrál a řekla mi, že mám velké problémy s důvěrou.
Takže odteď věřím všemu, co kdo řekne.
iFRONDOVO PORADENSTVÍ A BEZOBSLUŽNÉ CENTRUM EMOČNÍ DIAGNOSTIKY*
Andy, ty nesedíš s Olliem?
Ne, myslíme si, že se hádáme, tak si dáváme prostor.
Díky za prostor!
- Nemáš zač, chybíš mi! - Ty mně taky! Sluší ti to.
Jo, je to tu teď zvláštní.
Ahoj, jen vám chci říct, že má narozeninová oslava se ruší.
Jsem moc smutná, ale jsem introvertka.
Hej, Jimmy Jr., chceš se porvat před Chloe Barbashovou?
Musím tě varovat, jsem agresivní.
Prát se nechci,
ale probral bych s tebou své slabiny. Pomůže to?
Dobře, je to tu trochu divné, ale...
Děti si o sobě vyslechnou kraviny,
kterým věří jen proto, že je řekla videohra?
To je jako s tou pilulkou, co nic nedělá.
- Myslíš Tic Tac? - Placebo. Placebo efekt.
A no tak, špičkoví softwaroví vývojáři?
Vážně si myslíme, že se pan Frond dostane k čemukoliv špičkovému?
Tamhle vychází ven a nese krabičkové džusy.
To musí být hezké.
Mám cukr.
Už žádný nechci, chci si jen dát pauzu a vidět okolní svět.
Zase ne tak moc, ale stejně.
Pauzu si dáš, až ta blbá hra bude fungovat.
Nemůžeme předstírat věčně.
Předstírat?
Pane Fronde! A jsou tyhle džusy zamluvené?
Já to věděla! Ta vaše hra je pěkný podvod.
Byl to podvod? A vaši špičkoví vývojáři jsou 13letý kluk?
Pracuju ve škole. Žádné dospěláky nepotkávám.
Pan Frond chtěl rychlý prototyp, který by ukázal řediteli Spoorsovi.
Zbastlil jsem ho o přestávce
za pizzu a doporučení na vysokou.
Ale je to jen beta verze bez dat.
Promiňte, ale náš otec je beta verze bez dat.
Donutil mě zfalšovat tvé výsledky, aby to ve vysílání vypadalo dobře, Tino.
Ostatní se dozvěděli něco náhodného, co jsem stáhl z internetu.
Ale proč, pane Fronde?
Já jsem tu hru dokončit chtěl,
ale Spoors ji chtěl hned, tak jsem řekl: „Dobře, fajn.“
Doufám, že vám nevadí otevřené kontejnery, protože tomuhle Tina odpálí dekl.
Nemůžete nic dokázat.
A Henry podepsal dohodu o mlčenlivosti.
Měl jsem to probrat s právníkem. Což je moje máma.
Navíc jsme z toho těžili oba, Tino. Je to skvělý příběh.
A Henry je asi už jen jednu pizzu od toho,
aby dokončil tu šprťáckou část a já mohl dodělat ty psychobláboly.
Psychobláboly, qu'est-ce que c'est?
A ředitel Spoors řeší s inspektorem, jak tu hru rozjet
po celém školním okrsku.
Mohl bych to oznámit ve Stole s Tinou.
Jediné, co se tu rozjede, je konec vaší kariéry, pane Fronde.
Tino, odcházíme.
Tak drze, jak to dokážeš.
Nulová drzost, jiný přístup.
O ten nový film je velký zájem.
Podkožní zlo. Režisér je prý odsud.
Dokonce s ním udělají speciální promítání.
Řeknu ti to, včera jsem ho viděla.
Nebo to řeknu já, protože jsme koukali spolu.
Jenže já si všimla, žes během zábavných a zajímavých částí dřímal
a probudil ses až u těch nudných a jasných.
To je vtipné, vzpomínám si, žes byla vzhůru během těch
méně podstatných scén, které působily zmateně.
Zníte, jako byste se potřebovali vyspat.
Odehrává se ve francouzské vesnici ve středověku.
Slyšíme latinské zaříkávání. Probíhá půlnoční exorcismus.
Pak výkřik a kněz letí z vitrážového okna.
Pak se kamera stáhne a vidíme, že je to jen hloupý film,
který parta sexy vysokoškoláků sleduje v televizi na chatě.
Pak ho vypnou a řeknou: „Nejhorší film,
-„jaký jsme kdy viděli.“ - Klasika.
Pak dívka, která vypadá jako mladá Meg Ryanová,
ale tančí jako mladá Jennifer Greyová, to přijde pak,
řekne: „Kde jsou ty extra špičaté špízy na maršmelouny?“
Na tom nezáleží, protože propadne dírou,
která vede do jiné dimenze. Blbka.
Mezitím je vedle starověký klášter...
Který najednou zasáhne meteor a nic z něj nezbude.
To je ale divočina. Žeru to.
Nevím, co mám dělat! Když tu hru odhalím ve vysílání,
nebude to moc nafoubavné a můžu o pořad přijít.
A vážně je to teď tak zlé?
Tammy je mnohem méně hrozná než obvykle.
A Jimmy Jr. je velmi emocionálně dostupný.
Zavolal mi a hodinu mi vyprávěl
o každém pláči od jeho šesti let.
Bylo to trochu moc, ale...
Tino, pan Frond si zahrává s přírodou.
Andy a Ollie prý čůrali do dvou různých pisoárů.
A slečna Twitchellová říká, že musím zapracovat
na snížení účasti na hodině. Je to zlé?
Kéž bych si mohla promluvit s někým, kdo v této situaci byl.
Možná můžeš.
Tak mám to nechat nafoubavné, nebo říct pravdu a o vše přijít?
Co myslíte, Pam? Teď je to jen na vás.
Takže vy mi nevezete jídlo?
Ne, jsme Tina, Gene a Louise. Párkrát jsme se potkali.
A odkud máte mou adresu?
Zavolali jsme do televize a řekli, že jsme vy a zapomněli jsme adresu.
Bezva. Poslyš, Tino,
myslím, že uvnitř už víš, co máš dělat.
Televizní žurnalistika je posvátný spolek.
Když jsem odešla z Kanálu 13, zbyla mi jen má hrdost.
Bála jsem se. Nevěděla jsem, jestli po televizi existuje nějaký život.
- A víš co? - Jo?
- Neexistuje. - Cože?
Nebýt v televizi je na nic. Jsou čtyři odpoledne a já ještě nejsem ani oblečená.
Nepamatuju si, kdy jsem si oblékla tuhle mikinu. V pondělí?
Udělej maximum, abys v té bedně zůstala.
- Dobře, nashle, Pam. - Už mi někdo nese to jídlo?
Tak super. Víme, že ji nemáme poslouchat, že jo?
Tino, neposlouchej Pam. Tino?
Jsem rád, žes přišla k rozumu. Je to výhra pro nás oba.
- Jasně. - Co chlupy od mých koček?
- Špatné. - Zatraceně.
Za pět minut jedeme živě. Velké úsměvy.
Zprávy jsou o úsměvech.
- Tino, prosím, musíš ho zastavit. - Ne, Louise. To by nebylo nafoubavné.
Může sem?
Ne. Tammy, zasáhneš?
Promiň, musíš jít.
Chceš jeden z banánových čipsů, co si dávám před show? Jsem štědrá.
Ze včerejška mám od Teddyho zmeškaný hovor.
- Zadkový? - Cože?
Jako když tvůj zadek omylem někoho vytočí z kapsy.
Lin, tak se to... Nechal mi zprávu. Ale ne.
- To ne. - Co je?
Říkal, že se chystá
na to speciální promítání Podkožního zla s režisérem.
Vždyť už jsme mu to odvyprávěli.
Prý to znělo tak zajímavě, že se na to musel jít podívat.
Sakra, jsme moc dobří. Teď ví, že jsme si všechno vymysleli.
- Co budeme dělat? - Nevím, přestěhujeme se?
Jo, dobrý nápad.
- Bobe, Lindo. - Teddy, ahoj.
Ahoj, kamaráde.
Šel jsi na to promítání, nebo jsi to třeba na poslední chvíli zrušil?
- Ne, šel jsem tam, Bobe. - Super.
- Dobře. - Vsadím se, že to byla
režisérská verze s novými scénami.
- Možná to působilo jako úplně jiný film? - Ano.
Na to přišla řeč později při diskuzi.
Ahoj. Zdravím. Chci se zeptat, co se to sakra děje?
Jo, a má další otázka zní, proč lžete?
- Dobře, tohle... - Kde je skutečný film?
- Proč jste to udělali? - Moc nás to mrzí, Teddy.
Prostě jsme to nestíhali. Máme děti, chodíme brzy spát.
A taky nás to bavilo.
- Jo, chápu. - Vážně?
Včera jsem tam seděl a samozřejmě jsem byl vyděšený.
Ale taky jsem se trochu nudil.
Ty ses nudil a byl vyděšený?
Jo, bylo to tak neoriginální.
Žádné kouzlo. Váš film byl mnohem lepší.
Ale kdo ho lépe vyprávěl?
Oba máte styl, který tomu dodává určité kouzlo.
- Jasně, ale teď vážně. - Jo.
- No tak. Řekni to. - Nenuťte mě si vybrat!
- Dobře. - No nic,
vyšel nový film Halloween. Viděli jste ho?
- Viděli. - Jo, viděli.
Tak o čem je?
Odehrává se před sto lety.
- Prapradědeček Michaela Myerse... - Jo?
...také uteče z blázince.
A je Valentýn a on je zamilovaný.
Halloween je na Valentýna?
Už je tu zvrat.
Jednání probíhají a všechny děti ve školním okrsku si už brzy zahrají
- Nejzazší hranici pana Fronda. - Skvělé.
Proč si ji nezahrajete sám
- přímo teď v našem pořadu? - Já? To zní zábavně.
Tvůrce hraje svůj výtvor.
- Nafoubavné. To se mi líbí. - Podíváme se.
Na jedné z lodí konvoje vypukla vzpoura.
Ajaj, vzpoura. Dostal horkou bramboru.
Ale ne, všichni dostali vesmírnou choleru. Sakra. To se stává.
-Poslechněme si váš profil. - Vyhodnocuji.
Jsi nestabilní a nemorální.
Pravděpodobně nebezpečný.
Co... Rozbilo se to.
A na čem můžeš zapracovat? Drž se dál od všech lidí.
Já to vždycky věděla.
- Ne, to je špatně, je to chyba v programu. - Děti to hrají celý týden.
- Jak to může mít chybu? - Je to zatím jen beta verze.
Ale bude se hrát po celém okrsku. Je připravená, nebo ne, pane Fronde?
Samozřejmě je. Narušuji paradigma.
Já... Nikdo vám neřekne, jaké je v tom vedro.
Takže?
Dobře. Všechno jsou to lži!
Ta hra jen tak náhodně blábolí.
Všechno je to velká lež.
Uf. Být agresivní bylo vyčerpávající.
Díkybohu, jsem skvělá, všichni ostatní jsou...
Sakra, to je ředitel Spoors. Nechám to spadnout do hlasové schránky.
Sleduje nás teď živě
- ze své kanceláře. - K...
Nemůžu uvěřit, že pan Frond řekl ve vysílání „kráva“.
Ano, pane, rozumím.
Školní radě řekneme, že jste si s tím zaváděním dělal srandu
a já už se počítačů nikdy nedotknu.
A hned si převléknu ten rolák.
Ale máte v něm hezčí krk.
Myslel jsem, že jsi na mé straně, Tino. S Louise jste se skrz to pohádaly.
Falešná hádka. Abyste nebyl ve střehu.
Chtěl jsem změnit svět. Mohlas toho být součástí.
Pokud musíte lhát, podvádět a šidit, abyste změnil svět,
jaký svět vám pak zůstane?
Sakra, to mě mělo napadnout při vysílání.
Máš pravdu!
Je tu divná atmosféra.
Skvělá práce při vysílání.
Bylo to odvážné, ale také zábavné a zároveň novinářské.
Čemuž jsem se rozhodl říkat „odzábářské“.
- To šetří čas. - Odzábářské!
Když to řeknete dvakrát, nevím, jestli to pořád šetří čas. No nic.
Jak jsi věděla, že o mně ta hra řekne tyhle věci?
O tuhle část jsem se postaral já.
Jako jste nechal Henryho zfalšovat mé výsledky.
A teď se od vás navždy osvobodím.
Ale to doporučení na vysokou mi napíšete i tak, že jo?
Jo, jasně.
Párty je zpátky. Ale tohle si na sebe neber.
Párty je zpátky. Jen ty, ty ne, promiň.
Tino, vím, že jsme si večer vyhradili dvě hodiny,
abychom si promluvili o mých pocitech.
- Jo... - Ale Zeke má nové tenisky,
které skvěle vržou,
tak jsem se chtěl dívat, jak vrže teniskami.
- Uvržu se k smrti! - Uf.
Chci říct, že v pohodě.
V jedné věci měla ta hra pravdu. Ty jsi tak trochu hledačka pravdy.
A já jsem knihomol.
- Ne. - Ne. Zdravím, pane Branco.
Příští Stůl s Tinou, vy, já, lopatky na smetí?
Přinesu svou oblíbenou.
- Víš, jak jsem ji pojmenoval? - Smeťáček?
My už jsme o tom mluvili?
Hej, nechte si to do pořadu.
České titulky Tereza Nesvačilová