BOBS BURGARE
Begravningsbyrå & krematorium
SNABBARE ÄN BRÖDEN BAGERI
STOR INVIGNING
STOR NYINVIGNING
LOPPMARKNADSSTÖRNINGAR
STOR NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NYINVIGNING
STOR NY-NY-NY-NYINVIGNING
Det kan hända att ovädret ändrar kurs och sveper in över landet i helgen.
Vi får vänta och se.
Hur som helst, skyll inte på mig. Jag gör mitt bästa.
Scott Baggs verkar väldigt sårbar. Det är så sexigt.
- Hej, mr Fisch. - Hej, hamburgardamen.
- Hej, pyttesmå människor. - Hej.
Bob. Hur är det, Bob?
- Bra. - Bra. Vad bra.
Gäller det hyran? Ledsen. Linda ritade en smiley på checken.
Det var lite mycket. Var det för mycket?
- Är det därför du är här? - Nej.
- Jag uppskattade den. - Jag visste det.
Vad har du för dig i helgen, Bob? Inget kul, intressant eller coolt, va?
Förmodligen inte. Vadå, då?
Jag behöver en privat kock för en privat måltid på en privat plats.
- Du får förstås ett sekretessavtal. - Sekretessavtal? Är det hemligstämplat?
Vänta lite. Ber du mig att laga en måltid?
Ja, på en camping.
- En camping? - Snarare en elegant camping.
Smakfull camping. Med, låt oss säga, en hemlig klubb full av mäktiga medlemmar.
Ett brödraskap, snarare. Blodseden var kul, men kladdig.
Mr Fischoeder, är du med i Illuminati? Du kan berätta. Vi står på väntelistan.
Nej. De typerna önskar att de var med i Babylonligan.
- Babalongligan? - Babylon, som det där... gamla stället.
Ja, ett gäng inflytelserika män som kopplar av
med s'mores, cocktails och fula skämt medan de väljer nästa president.
Inget av det där får mig att vilja ta jobbet. Ledsen.
Bob, jag behöver dig.
Jag glömde typ bort att vi röstat om att alla skulle ta med sig en egen kock
från och med nu, eftersom alla har "dietrestriktioner",
och de andra medlemmarna valde stans bästa kockar,
så nu frågar jag dig.
- Tack. - Säg ditt pris.
- En miljard dollar. - Nej.
- En miljon dollar. - Nej.
- En miljard dollar. - Nej, sa jag.
- Vad sägs om 973 dollar? - Det är väldigt specifikt.
Det är priset på den nya kondensatorn som vi tydligen behöver.
Den vi har är redo att åka till kondensatorhimlen.
Ja. Jag antar att det inte räcker med att ignorera det hemska ljudet.
- Tråkigt, men visst. - Allvarligt?
- Så, Bob, har vi en överenskommelse? - Okej, jag antar det.
Vänta, de sa att en storm är på väg. Är du inte orolig över vädret?
Vädret är inget att oroa sig för när man har kontakter som mina.
- De tar hand om sådant. - Vänta. Va?
Och, Bob, kom på en egen cocktail. Det är lite hela grejen.
Tänk uppfriskande, men ändå syrligt. Manligt, men ändå finurligt.
- En cocktail. Okej. - Med gin. Mycket gin.
- Och kalla den något smart. - Vad gör man inte för en kondensator?
- I ert fall. - Japp.
Okej, stig ombord. Vänta. Sätt på den här.
- Okej. - Okej. Nu kan du stiga ombord.
Men jag har en bindel för ögonen. Jag kan inte se något.
Det borde du ha tänkt på innan du satte på den.
Okej, jag ska försöka. Aj.
Varför satte du foten där? Du är usel på det här.
- Smygkika inte. - Det gör jag inte.
Va? Ska jag öka farten? Visst.
Smygkika inte.
Kan jag få ta av ögonbindeln? Det vore trevligt att kunna se saker igen.
Visst.
Herregud. Vi befinner oss på en klippa.
- Mr Fischoeder, jag kunde ha ramlat. - Det hade varit pinsamt.
Då hade jag varit idioten vars kock ramlat av klippan.
Så, kommer min specialtillverkade cocktail att nå min mun snart?
Ja, det var faktiskt kul att komma på den.
Jag hoppas att du gillar den. Det är gin, mynta och en skvätt gurksaft.
Jag kallar den "The League of Extraordinary Gentlemint".
- Vi borde kalla den "Ring-a-Ding". - Visst.
Jag har inte haft någon mottagning sedan vi kom till ön.
- Finns det någonstans... - Det finns ingen mottagning på ön.
Vi betalade dyrt för det.
Gör dina TikToks när du kommer hem, Bob.
- Det var inte det... - Kom.
- Ta med vår cocktail. - Ja, visst.
- Klibb-Nicky McArthur. Hur mår familjen? - Vilken av dem?
Hubert "Hammaren" Hammerschmidt. Hur gick förhören?
En del lär åka i fängelse. Inte jag.
- Broder Calvin. - Randolph Brackenbrown, stadens centrum.
- I egen hög person. - Jajamän.
Soggie Auggie Sharfenheimer. Hela gänget är här.
Inga kockar i den heliga cirkeln. De skulle ju stanna i tälten.
Får jag behålla honom? Jag vill inte hålla den svettiga karaffen.
Låt smaka. Cocktailen får avgöra hans öde.
Okej.
- Utsökt. Han får stanna. - Varför ser din kock så bekant ut?
Skötte han omelettbordet på ditt senaste sexparty?
- Va? - Nej. Bob gör hamburgare.
Det var goda omeletter och ett rejält sexparty.
Riktigt väl organiserat.
Jag valde en lite mer exklusiv privatkock.
Jag tog med Sergio från Sergio.
- Känner till stället. - Ja.
Han lagar lama, för jag äter bara lama numera.
- Nog om din lama. - Mer lama-drama?
Herr Jag-tog-med-en-livs-levande-lama kan inte sluta prata om det.
- Tänker du slakta den här? - Nej.
För varje djur jag äter adopterar jag ett. Vissa fattar inte.
- Jag är en av dem. - Sergio fattar.
Vad säger ni, grabbar? Ska vi be kockarna att sätta igång?
Först lite mat och fest, sen släpper vi lös våra inre best.
Fest och best. Jag älskar rimmet.
Inte illa, burgarmästaren. Jag såg att Randolph sneglade på min mat.
- Han rörde knappt sin lama. - Tack.
- Vad gör du? Städar du? Tråkmåns. - Japp.
Jag tog precis en massa droger, Bob.
Droger mixade i en järngryta som värmdes över elden.
Det är så man tar droger.
Det förklarar nog en del.
- Kan du hjälpa mig med min ansiktsmålning? - Visst. Vad är den här till för?
Tradition. Ritual. Få mig att se ut som Simon Le Bon i "Hungrig som vargen".
Jag ritar en rand. Du rör på dig, så det ser bra ut.
Jag känner mig stark. Mycket stark.
På tal om stark... Jisses. Jag tror att det börjar regna strax.
- Känner du regndropparna? - Det börjar, Bob. Nu börjar det.
Det är en storm, tror jag. Den du sa inte skulle hända.
- Jag älskar elektronisk dansmusik. - Härligt.
Pappa har inte hört av sig.
Hur ska han kunna grilla burgare i det här ovädret?
Lyssnar man inte på Scotty Bags får man degigt hamburgarbröd.
Han campar med en massa rika snubbar.
De har säkert betjänter som håller paraplyer över maten.
På tal om mat, varför har vi inga efter-middagen-men-före-läggdags-snacks?
Min hand gör så här hela tiden, men den är tom.
- Jag hämtar något. - Jag följer med.
- Jag vill ha mer än kex. Inget illa menat. - Va? Vi hade morötter också den gången.
Pappa lämnade en massa barprylar. Det är som att bo på en nattklubb.
Ja, pappa var chefsmixolog igår kväll.
Rena rama cocktailpartyt.
Om man gillar partyn där man är själv med en person som gör drinkar.
Finns de på riktigt?
Jag trodde att cocktailpartyn bara fanns på film och tv.
Ja, man blir inbjuden hos någon, de har gjort snacks och en spellista,
och man måste låtsas att man gillar musiken.
Du får gå när du är äldre.
Det är så vuxna umgås innan de får barn. Sen gör de ingenting.
Jag förstår inte. Varför kallas det cocktailparty?
Varför inte ett häng-och-pratparty?
Är det vad ni håller på med? För snacksen tar tid.
Snacks är på väg. De kommer.
De kallas cocktailpartyn, för vissa tar drinkar för att koppla av.
Inte för många. Då blir man inte inbjuden längre.
Ta inte över samtalet, och stanna inte för sent,
kom inte heller för tidigt.
Borde jag ta anteckningar? Du skrämmer mig.
Bär inte brunt och svart. Se aldrig någon i ögonen.
- Ta med egen gaffel och väska. - Det är klart. Det vet alla.
- Lämna en av dina skor som present. - Men göm den.
Jag fattar inte. Hur vet alla det här?
Nej. Lyssna inte på dem. De bara retas med dig.
Jag kan lära er allt ni behöver veta.
Ska vi ha ett mocktailparty? Möt mig i vardagsrummet om 10 minuter.
- Ha på er något snyggt. - Hur mycket urringning är för mycket?
Det får du avgöra.
Det här blir säkert lika flott som festen pappa är på.
Herregud.
Va?
Mr Fischoeder, folk ger sig av. Båtar åker iväg. De tog laman.
- Och stack. - Bob, du pratar för mycket.
Stäng si, skaka så. Kolla Hubert. Allt handlar om höfterna. Och drogerna.
Mr Fischoeder, jag är rädd att stormen bara kommer att blir värre.
Och vi befinner oss på en ö utan fungerande telefoner, det är illa.
Nej. Det är bra. Det är därför vi är här. Du behöver bara lite mer ansiktsmålning.
Det håller dig torr. Se på mig, jag är helt torr.
Har du frågat dig själv hur det är möjligt?
Åh, nej.
Ni är alla väldigt höga.
Okej, jag tänker gå och packa allt på båten, och sen åker vi,
och alla andra borde åka snart också.
Jag kommer strax tillbaka för att hämta dig och alla andra som vill leva. Okej?
Åh, nej. Tältet, det ser illa ut.
Och båtarna håller på att sjunka.
Mr Fischoeder? Hallå?
Mr Fischoeder?
- Är det blod? Herregud. - Bob.
- Släck ficklampan. - Va? Varför då?
Han jagar oss. Han bet av en bit av Randolphs arm.
- Vem bet honom? - Hubert. Han har blivit helt galen.
Han har förvandlats till ett vilddjur med Eddie Bauer-byxor.
Okej. Jag har något att berätta om din båt.
Herregud.
Det här är fruktansvärt. Det här är så, så hemskt.
Vi är fast på den här ön med det där. Varför gick jag med på det här?
Detta kommer att bli infekterat.
Calvin, du har ingen antibiotika, eller?
Nej, det låter som en nördig grej att packa med på en killhelg.
Det gör ont. Vad är vitsen med att ta droger
om man får ont när någon biter en i axeln?
Ska vi gå till båtarna? Det här var trevligt.
Bob, du sa något om att packa ihop?
Det finns inga båtar, mr Fischoeder. Det var det jag försökte säga.
Alla är bortblåsta eller förstörda.
- Va? Varför sa du inget? - Det gjorde jag. Du var hög.
Skyll inte på drogerna.
- Vilka båtar är borta? Vilka stack? - En hel del.
Alla privatkockar, tror jag.
Och en del andra som såg stormen och gav sig av för att de är smarta.
- Vem är den här killen? - Han är nykter.
Spring!
Du är inget djur, Hubert. Du är religiös.
Vet du vad vi behöver? Några Ring-a-Dings.
Ni ser bra ut. Väldigt sofistikerade.
Gene, jag gillar shortsen med pappas jacka.
- Affärs-far-daglig. - Jag uppfann ett sätt att knyta slipsar.
Det gamla sättet verkar dumt nu.
Då så. Nu när vi har några drinkar, låt oss prova på lite rollspel.
Tina, ställ dig där. Du är värden.
- Är jag värd? - Bara för det här.
Okej, så jag är kvällens första gäst. Är du redo? Ding-dong.
- Hej. - Hej, gullet.
Jag är 30 minuter tidig. Här, en flaska vin jag fått av någon.
Är det vad du tänker ha på dig? Blir det musik?
- Kan jag hjälpa till med något? - Va?
Inte det? Okej. Får jag se vad ni har i kylen?
- Jag har inte ätit. - Vänta.
Jag parkerade på grannens uppfart. Det gör inget, va? Bryt.
Bra och dåliga grejer? Peka ut dem. Vad gjorde jag rätt? Fel?
- Du kom tidigt. Det var trevligt. - Nej.
Att komma 30 minuter tidigt är värre än att komma en timme för sent.
Utgå från tiden de ber dig att komma och lägg till 30 minuter.
- Vad mer? Ropa ut era svar. - Var inte som du var.
Mer specifikt. Vad var fel?
- Allt efter "hej"? - Rätt svar.
Vi kör en till. Louise, ställ dig här.
Vi är båda gäster. Du väntar på att gå på toa. Jag med.
Hej, jag är full. Kan du hålla håret åt mig när jag spyr?
- Bryt. - Hon verkar kul.
Okej, vi tar en paus. Jag kan inte se vart vi är på väg.
Men jag kan inte använda ficklampan, för då ser killen som bits oss.
Killen som bits har ett namn, Bob.
Jag önskar vi hade våra vapen. För att skjuta honom lite, inte döda.
Ja. Varför har ni inte era vapen?
Jag trodde att det var en del av gruppdynamiken.
Inga vapen på ön. Vår försäkring täcker droger eller vapen.
- Men inte båda. - Kan vi stanna här?
- Ingen kan se oss här, va? Tror inte det. - Där är ni.
Ja. Vi hörde era röster därifrån.
Är ni två bitna? Fortfarande bara jag?
- Sluta fråga det. - Myggor älskar mig också.
- Vad var det? - Pruttade du, Bob?
Nej. Det var en kvist som knäcktes. Pruttar låter inte så.
Vissa gör det.
- Det gör ont. - Sa ju det.
- Sluta bita oss, Hubert. - Och klä på dig.
Okej. Jag tror att vi måste slå tillbaka.
Om vi fortsätter att fly kommer han bara att hoppa fram och bita oss.
- Oss? Har han bitit dig? - Tyst.
Du var rätt irriterad över att somliga pratade om sina bett för en stund sedan.
Lyssna på Bob. Jag nominerar honom till kapten.
- Va? - Han är minst drogad av oss alla.
- Vem är Bob? - Jag.
Men jag vill inte vara kapten. Jag vill bara leva.
Hör på. Den här Hubert, kan vi ta fast honom på något sätt?
Fånga honom? Om vi kan binda honom tills drogerna avtar,
behöver vi bara ta itu med stormen.
Det ger oss en något bättre chans att överleva natten.
- Ta fast Hubert? Inte illa. - Sant. Bra idé, kapten.
För att gillra en fälla behöver vi bete.
- Inte jag. - Vänta. Va?
Nej. Det här är en dålig plan.
Lite mer kött på ögonbrynen, så att han ser extra god ut,
och så var det klart.
Jag sätter en köttmustasch ovanpå hans riktiga mustasch.
Smart. Fällan är gillrad.
Nej. Er kapten säger nej. Inget mänskligt lockbete.
Ledsen. Kaptenen har inte rösträtt.
- Jag kommer aldrig att glömma dig, kapten. - Herregud.
Killar, snälla knyt loss mig. Jag gillar inte det här.
Oroa dig inte. Vi tänker inte låta Hubert äta upp dig. Inte allt i alla fall.
Bara tillräckligt länge för att vi ska kunna ta fast honom.
Tio till femton bett max.
"Inte jag"-grejen. Jag var inte redo.
- Ska vi räkna till tre, prova igen? - Ett, två, tre...
- Inte jag. - Attans.
Nu ska vi se. Hur många drinkar dricker man på ett cocktailparty?
- Beror på kroppsvikt. - Och stjärntecken.
- Ens ålder plus en. - Nej.
Två och en halv. En som får en att koppla av, en som ska avnjutas.
Den sista ställer ni ner. Drick inte upp allt. Behövs inte.
Ställ den inte på stereon
eller en möbel där den kan lämna märken.
Var tydlig, leta efter underlägg.
- Underlägg? - Vi har inga.
Men vissa har det. Vissa bryr sig om sina möbler.
- Så var ställer jag glaset? - Jag häller ut mitt i en växt.
Nej, växter gillar inte söta drinkar.
- Bara starksprit? - Tina, håll i drinken.
Låtsas att det är din andra. Så, vad händer nu?
Jag vill kasta nycklarna i nyckelskålen.
Det är något vuxna gör när de vill träffa Sigourney Weaver.
Jag lättar på slipsen. Pappa missar en helgalen kväll.
Hur lyckades ni binda fast mig så här bra?
- Ni är alla så höga. - Jag brukade fläta kompisarmband.
- Calvin har aldrig på sitt. - Det passar inga av mina kläder.
- Tyst. - Han låter ännu hungrigare.
Killar, hörni. Vi hittar ett annat sätt.
- Som att gräva ett hål och täcka över det? - Vem vill gräva hål?
Jag borde aldrig ha kommit hit. Jag ville bara köpa en ny kondensator.
Jag tänker lägga lite mer kött på honom. Jag tror att vi missade några ställen.
Ge honom ett skägg till mustaschen.
Här är jag och lägger kött på dig.
- Vad håller du på med? - Tar din plånbok ifall han dödar dig.
- Va? - Skojar bara. Jag knyter loss dig.
Och lite kött där. Lite mer kött här.
Tack. Men varför?
Jag vet inte. Jag börjar väl nyktra till.
Och någon måste laga frukost imorgon.
- Nu låter Hubert kåt. - Nu. Fly.
Du knöt inte loss benen.
Lockbetet flyr sin väg!
- Calvin. - Ledsen, grabbar. Han är min kock.
- Krubb före klubb. - Efter dem. De får båda bli lockbeten.
Ja. Hörde du det, Calvin? Du tillhör lockbetesklubben nu.
Den var bra.
Gud. De verkar verkligen sura. Hoppas de inte röstar ut mig ur klubben.
Utsparkningsceremonin är brutal. Massor av sång.
Jag beklagar. Men du, den här klubben verkar inte så kul, så...
Jag förstår att det där med bitandet kan kännas lite jobbigt.
Nej. Allt. Medlemmarna, sättet ni beter er på, allt ni gör.
Se till att världen fungerar sömlöst, menar du?
Vi har till och med en prisutdelning. Alla får troféer.
Vi lär behöva en kock för det. Oroa dig inte. Inte samma ö.
- Herregud. Båthuset. - Vilket båthus?
Det på andra sidan ön som har en båt.
- Kom du att tänka på det nu? - Ja. Det är gammalt. Ingen använder det.
Det finns kanske bara en jolle, men det är värt ett försök.
Vi ror, hinner hem till mig precis i tid för en drink.
Det är nog ingen bra idé att ro ut på öppet hav i en storm.
Stormen håller på att avta och det är ju inte direkt ett öppet hav.
Jo, det är det. Vi är en timme från fastlandet.
Snarare fem minuter. Kanske 15 i en jolle.
- Beror på vem som ror. Inte jag. - Va? Varför tog det så lång tid, då?
Du har aldrig haft en hemlig ö.
Vad är ögonbindeln bra för om vi åker fem minuter bort?
- Jag gjorde några vändor. - Herregud.
Tror du att alla kan få plats i jollen?
Ja. Hur som helst, jag kan nog vägen. Ska vi prata och knata?
Men i tystnad, för flera personer jagar oss.
När vi ändå går kanske du kan komma på en lämplig återbetalning,
eftersom du inte kommer att laga frukost imorgon.
- Jag hatar när han gör så. - Inget båthus där.
- Inget båthus där heller. - Jag hatar också när du gör så.
Får mig att tro att du inte vet vart vi är på väg.
Tänker jag på rätt båthus? Attans.
Nu börjar det kännas som något jag hittat på.
- Va? - Men promenaden var trevlig.
Där är det ju.
Jag är ganska säker på att det här är båthuset med jollen.
Var det en jolle eller ett diskotek? Det var ett coolt båthus.
- Vad i... Lägg av. - Herregud, Samuel. Du går för långt.
Jag trodde att vi skulle spöa skiten ur honom och så.
Inte det? Okej, ledsen.
- Det behövs inte. Det kändes knappt. - Det var inte dig han slog.
- Jaha, då är ursäkten godtagen. - Herregud.
Jag gillar verkligen inte att bli bunden.
Jag sa det tidigare när ni band mig första gången.
Två gånger på en och samma dag. Är det ditt rekord?
- Inte mitt. - Ni lyssnar inte.
Det finns en båt i båthuset. Vi kan använda den och ta oss härifrån.
Lockbetet försöker lura oss igen.
- Ledsen, lockbetet. - Kanske. Det kanske finns en båt där.
Sluta säga så. Kan någon bara gå och se efter?
- Hela vägen dit bort? - Jag går.
Det är det minsta jag kan göra.
Jag kan inte fatta att du tänkte lämna oss, Calvin.
Och jag som tänkte låta dig smaka min lama.
Det tänkte vi inte. Vi ville hämta alla.
Ja, alla. Mer eller mindre.
- Den är här. Jag sitter där fram. - Toppen. Sitter inte bredvid Auggie!
- Hallå där. - Ledsen.
Men du vet hur du är i båtar. Okej, kom igen, Calvin och Calvins kock.
Ni kan hoppa till båthuset, va?
Hejdå, Babylonön. Vi ses nästa år.
Lycka till, Hubert, var du än är.
Du kommer att få en räkning från min hudläkare.
Nej, killar. Ni kan inte lämna er vän.
Jag vet inte varför vi kallar honom vän.
- Bekant från jobbet. - Jag är gift med hans syster.
Kan vi sätta fart? Diskutera vidare på båten?
Ni kan inte lämna Hubert. Tänk om han gör sig illa eller dör?
- Ni skulle alla känna er usla. - Inte jag.
För jag lär ligga i sängen.
Ibland måste man fatta tuffa beslut.
Man måste vara stark, burgargrabben. Det är vad ön handlar om.
- Ja. - Så medmänsklighet är en svaghet?
Anständighet, då? Det är svårt, men definitivt något starka visar prov på.
Det tycker jag i alla fall.
Kan vi börja backa mot båthuset?
Nicka och ta ett stag bakåt.
Jag tror att den självgode, högfärdige hamburgarmannen har rätt.
Det vore fel och osolidariskt av oss att lämna kvar Hubert.
Va?
Och jag har en idé som jag hatar, men som ni alla lär gilla.
Han har rätt. Jag gillar det. Han är född till lockbete.
Eller hur. Jag vill typ äta honom.
Tredje gången idag, Bob.
- Nu ligger vi lika. - Tack.
Här kommer han.
- Kolla. Han är naken. - I toppform, eller hur?
Är alla redo med presenningen?
Ni ser inte redo ut. Var är presenningen?
- Just det. Presenning. Var la vi den? - Herregud.
Vad gör du här inne?
Vi övar på hur man tar sig ur ett tråkigt samtal.
- Det är faktiskt riktigt kul. Kom. - Jag kan inte, mamma.
Hur ska jag komma ihåg allt? Jag kommer aldrig att bli vuxen.
Ingen kommer att vilja bjuda mig på sitt cocktailparty.
Hur ska jag komma ihåg att komma försent,
använda underlägg, inte dubbel-dippa, ställa frågor om andra,
inte dricka för mycket, stänga toalettdörren ordentligt
innan jag kissar, tacka värden och inte åka hem sist?
Det är för mycket. Det går inte.
Tina, du sa precis allt från början till slut.
- Du klarade det. - Gjorde jag?
- Är festen här inne nu? - Ja, det är här de coola hänger.
Var gömmer de sig?
Och vad gör man när polisen dyker upp på grund av allt oväsen?
Ja, den kör vi. Jag är polisen.
- Vad står på här? - Hej, konstapeln.
Får den här dansen dig att vilja festa loss med oss?
Ja, det förändrar allt.
Det här verkar realistiskt.
Ledsen för armen. Bob, heter du, va?
- Japp. - Skicka bara läkarräkningen.
Är ni också sugna på glass?
- Ja. - Glass.
- Vilken kille. - Min grej. Har någon extrabyxor?
Jag vill åka hem.
Nej, du vet var den hemliga ön ligger nu.
- Nu måste vi döda dig. - Va?
Skojar bara. Men du måste äta glass med oss.
- Blir inte kul utan dig. - Vem ska vi annars kasta strössel på?
Toppen.
Översättning: Ellinor Ledger