E Casa ta FUNERARĂ și crematoriul
BRUTĂRIA MAI IUTE CA PÂINEA
MAREA DESCHIDERE
MAREA REDESCHIDERE
IAPA ORAȘULUI MUȘTELOR
MAREA RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-REDESCHIDERE
MAREA RE-RE-RE-REDESCHIDERE
Frontul de furtună își schimbă cursul și ar putea ajunge pe uscat în weekend.
Om trăi și om vedea.
Oricum ar fi, nu vă supărați pe mine pentru asta! Fac și eu ce pot.
Scott Baggs pare foarte vulnerabil acum. Mi se pare sexy.
- Bună, dle Fisch! - Bună, doamna cu hamburgeri!
- Mititeilor! - Bună!
Bob. Ce mai faci, Bob?
- Bine. - Foarte bine.
E vorba despre chirie? Scuze. Linda a pus o față zâmbitoare pe cec.
Mie mi s-a părut exagerat. A fost?
- De asta ai venit? - Nu.
- Mi-a plăcut. - Știam eu!
Ce faci în acest weekend? Nimic distractiv, interesant sau cool, nu?
Probabil că nu. De ce?
Am nevoie de un bucătar privat ca să gătească în privat la o locație privată.
- Să semnezi acordul de confidențialitate! - Ce? Fără cârnăciori?
Stai așa! Îmi ceri să țin un eveniment de catering?
Da, un eveniment de camping.
- Camping. - E un camping fantezist.
Campfezist, așa îi spun eu. Cu un club secret pentru membri puternici.
O fraternitate. Jurământul de sânge a fost distractiv, dar murdar.
Dle Fischoeder, sunteți din Illuminati? Suntem și noi pe lista de așteptare.
Nu. Ar fi vrut ei să facă parte din Liga Babilonului.
- Liga Babalonului? - Babilonul, precum chestia aia antică.
Da, o adunătură de oameni puternici cu părul dat pe spate,
care aleg președinții la serate cu prăjituri, cocktailuri și glume deocheate.
Asta nu mă face să vreau să organizez cateringul. Scuze.
Bob, am nevoie de tine.
Cumva, uitasem că am votat anul trecut să-și aducă fiecare propriul bucătar
de acum încolo, fiindcă toată lumea are „restricții dietetice”,
iar ceilalți membri deja au ales cei mai buni bucătari,
așa că te rog pe tine.
- Mulțumesc. - Zi cât vrei!
- Un miliard de dolari. - Nu.
- Un milion de dolari. - Nu.
- Un miliard de dolari. - A mai zis.
- Dar 973$? - E foarte precis.
E prețul unui condensator nou pentru bucătărie. Se pare că ne trebuie.
Cel pe care îl avem e deja gata s-o ia pe calea raiului.
Da. Presupun că nu se repară singur dacă ignorăm sunetul acela oribil.
- Plictisitor, dar accept. - Serios?
- Bob, batem palma? - Bine, presupun că o să fac asta.
Au spus că ar putea veni furtuna. Nu-ți faci griji pentru vreme?
Nu-mi fac griji pentru vreme când îi cunosc pe oamenii mei.
- Se ocupă ei de astea. - Stai! Ce?
Bob, pregătește un cocktail personalizat! Face parte din eveniment.
Ceva răcoritor, dar acrișor. Bărbătesc, dar excentric.
- Un cocktail. Bine. - Și gin. Foarte mult gin.
- Dă-i un nume inteligent! - Ce nu facem noi pentru un condensator!
- Adică tu. - Da.
Hai la bord! Stai așa! Pune-ți asta!
- Bine. - Acum poți să urci la bord.
Dar sunt legat la ochi. Nu văd nimic.
Trebuia să te fi gândit la asta înainte să te legi la ochi.
Bine, o să încerc.
Nu știu de ce ai pus piciorul acolo. Nu te pricepi deloc.
- Nu trage cu ochiul! - N-o fac.
Poftim? Să merg mai tare? Bine.
Nu trage cu ochiul!
Pot să mă dezleg la ochi? Mi-ar plăcea să pot să văd iar.
Bine.
Dumnezeule! Suntem pe o stâncă.
- Dle Fischoeder, dacă o să cad? - Ar fi jenant pentru mine.
Aș fi idiotul al cărui bucătar a căzut de pe stâncă.
Deci, cocktailul meu personalizat o să-mi scalde gura în curând?
Da. Chiar a fost distractiv să-l concep.
Sper să-ți placă. E cu gin, mentă și puțin suc de murături.
L-am denumit Liga Ex-saramurii Mentă-blândă.
- Hai să-i spunem „Danga langa”. - Bine.
Nu am semnal de când am ajuns pe insulă.
- E vreun loc în care... - Nu e semnal pe insulă.
Am plătit mulți bani să nu fie.
Poți să faci clipuri pe TikTok acasă.
- Nu asta voiam... - Vino!
- Adu și Danga langa! - Da, sigur.
- Sticky Nicky McArthur, ce face familia? - Care dintre ele?
Hubert „Ciocanul” Hammerschmidt, cum a fost la audiere?
Unii se duc la închisoare. Nu eu.
- Frate Calvin! - Downtown Randolph Brackenbrown.
- Iată-l! - Iată-mă!
Soggie Auggie Sharfenheimer. Gașca e aici.
Calvin, fără bucătari în Cercul Sacru! Ar trebui să rămână la corturi.
Pot să-l păstrez? Carafa cu băutură e îmbrobonată. Nu vreau s-o țin.
Hai să gustăm! Cocktailul îi va decide soarta.
Bine.
- Rafinat. Poate să rămână. - De ce mi se pare cunoscut bucătarul tău?
A făcut omletă la ultima noastră orgie?
- Poftim? - Nu. Bob face hamburgeri.
Ei bine, au fost niște omlete bune și o orgie pe cinste.
Foarte bine organizată.
Eu mi-am ales un bucătar privat mai de lux.
L-am adus pe Sergio de la Sergio.
- Am auzit de el. - Și eu.
Prepară lamă. Acum mănânc doar lamă.
- Gata odată cu lama! - Mai multă dramă de lamă?
Domnul „Am adus o lamă vie” nu mai știe să vorbească despre altceva.
- O vei sacrifica aici? - Nu.
Pentru fiecare lamă mâncată, adopt una vie. Unii oameni nu înțeleg.
- Eu sunt printre aceia. - Sergio pricepe.
Ce ziceți, dlor? Le zicem bucătarilor să înceapă să gătească?
O să dăm un ospăț, apoi ne lăsăm liberă fiara interioară.
Ospăț și fiară. Îmi place alăturarea cuvintelor.
Nu e rău, maestre al hamburgerilor. Randolph jinduia la cina mea.
- Abia s-a atins de lama lui. - Mersi.
- Ce faci? Cureți? Ce anost! - Da.
Am luat o grămadă de droguri, Bob.
Amestecate într-un cazan din fontă și încălzite la foc.
Așa se droghează oamenii.
Pare să se potrivească situației.
- Poți să mă pictezi pe față? - Sigur. Ce reprezintă?
Tradiție. Ritual. Fă-mă să arăt ca Simon Le Bon în Hungry Like the Wolf!
O să fac doar o dungă. Te miști. Păi... Arată bine.
Mă simt puternic. Foarte puternic.
Apropo de puternic... Doamne! Cred că o să plouă.
- Simți picături? - Începe, Bob. Începe!
Cred că asta e o furtună. Cea despre care ai zis că nu mai vine.
- Ador muzica electronică! - Super!
Încă n-am vești de la tatăl vostru.
Cum să gătească hamburgeri pe asemenea furtună?
Dacă nu asculți de Scotty Baggs, ajungi cu fundul leoarcă.
A plecat la camping cu bogații.
Presupun că au majordomi care protejează chiflele cu umbrele.
Apropo de chifle, de ce nu avem gustări după cină, înainte de culcare?
Mâinile mele fac așa, dar nu țin nimic.
- Îți aduc ceva. - Vin cu tine.
- Ca să nu vii cu biscuiți. Fără supărare! - Ce? O dată am mâncat morcovi.
Tata a lăsat multe obiecte pentru bar. Parcă locuim într-un club.
Da, azi-noapte, tatăl tău a fost Dl Barman.
A fost o petrecere reușită cu băutură.
Dacă-ți place să fiți doar tu și cel care prepară cocktailurile.
Chiar există așa ceva?
Credeam că petrecerile cu băutură există doar în filme.
Da, cineva te invită la el acasă, pregătește gustări, un playlist
și trebuie să te prefaci că-ți place muzica.
O să mergi și tu când mai crești.
Așa socializează adulții până fac copii. Apoi nu mai fac nimic.
De ce i se zice „petrecere cu cocktailuri”?
De ce nu „petrecere de stat de vorbă”?
Asta faceți? Pentru că văd că durează să aduceți gustările.
Vin imediat gustările. Imediat.
Se numesc așa pentru că unii adulți beau un pahar ca să se destindă.
Dar să nu bei prea multe, fiindcă nu te mai invită!
Nu acapara conversația, nu sta prea mult,
nu ajunge prea devreme!
Trebuie să notez? Mă sperii.
Nu purta maro sau negru! Nu privi oamenii în ochi!
- Adu-ți propria furculiță și servietă! - Toată lumea știe.
- Lasă un pantof cadou! - Dar ascunde-l!
Nu înțeleg. De unde știe toată lumea toate astea?
Nu! Nu-i asculta! Își bat joc de tine.
Pot să-ți arăt tot ce trebuie să știi.
Vrei o petrecere cu cocktailuri nonalcoolice? Ne vedem în sufragerie.
- Îmbrăcați-vă frumos! - Cât decolteu pot să arăt?
Tu decizi.
Probabil că va fi la fel de extravagantă ca petrecerea tatălui vostru.
Dumnezeule!
Ce?
Dle Fischoeder, oamenii pleacă. Ambarcațiunile pleacă. Au luat lama.
- Și au plecat. - Bob, spui prea multe cuvinte.
Dă din ăștia! Și din ăsta! Uite-l pe Hubert! Doar șolduri și droguri.
Dle Fischoeder, mă tem că se va înteți furtuna.
Suntem pe o insulă și nu ne funcționează telefoanele. E grav.
Nu. E bine. De asta suntem aici. N-ai destulă vopsea pe față.
Te menține uscat. N-ai observat că sunt perfect uscat?
Te-ai întrebat cum este posibil?
Sunteți cu toții foarte drogați.
Bine, mă duc să duc toate bagajele pe barcă, și apoi trebuie să plecăm.
Ar trebui să plece și restul lumii.
Revin imediat să te iau pe tine și pe cei care vor să supraviețuiască. Da?
Vai de mine! Cortul nu arată bine.
Și bărcile se scufundă...
Domnule Fischoeder? E cineva?
Domnule Fischoeder?
- Ăsta e sânge? Dumnezeule! - Bob!
- Stinge lumina! - Poftim? De ce?
Ne vânează. L-a mușcat de mână pe Randolph.
- Cine l-a mușcat? - Hubert. A luat-o razna de tot.
S-a transformat într-un fel de animal cu pantaloni Eddie Bauer.
Bine. Trebuie să-ți spun ceva legat de barca ta.
Dumnezeule!
E îngrozitor. E absolut îngrozitor.
Suntem blocați pe insulă cu creatura aia? De ce am acceptat să vin?
O să se infecteze.
Calvin, ai cumva niște antibiotice?
Nu. Numai tocilarii ar lua așa ceva la ei într-un weekend cu băieții.
Mă doare. Ce sens are să iei droguri
dacă simți durere când ești mușcat de umăr?
Mergem la bărci? Ne-am distrat.
Bob, ziceai ceva despre bagaje?
Nu mai există nicio barcă, dle Fischoeder. Asta încercam să-ți spun.
Au plecat sau au fost distruse.
- Poftim? De ce nu mi-ai zis? - Ți-am zis. Erai drogat.
Nu da vina pe droguri!
- Ce bărci au plecat? Cine a plecat? - Mulți oameni.
Au plecat toți bucătarii personali.
Alții au văzut că vine furtuna și au plecat, pentru că sunt inteligenți.
- Ăsta cine e? - E treaz.
Fugiți!
Nu ești animal, Hubert. Ești episcopal.
Știi ce ne trebuie? Niște Danga langa.
Ce bine arătați! Sunteți foarte eleganți.
Gene, îmi plac pantalonii scurți cu sacoul tatei.
- Business-tat-ual. - Am găsit un mod nou de a lega cravata.
Face ca modul clasic să pară stupid.
Bun. Acum, că avem ceva de băut în mână, haideți să jucăm un joc de rol!
Tina, stai acolo! Tu ești gazda.
- Eu sunt gazda? - Doar acum.
Bun. Eu sunt primul oaspete care ajunge. Ești gata? Ding-dong!
- Bună! - Bună, dragă!
Am venit cu 30 de minute mai devreme. Poftim un vin pe care l-am primit!
Asta porți în seara asta? Pui niște muzică?
- Pot să ajut cu gustările? - Poftim?
Nu? Bine. Pot să văd ce ai în frigider?
- N-am luat cina. - Stai!
I-am blocat garajul vecinului tău. E de treabă, nu? Tăiați!
Ce a fost bine și ce nu? Spuneți! Ce am făcut bine? Dar greșit?
- Ai venit mai devreme. Asta e frumos. - Nu!
Dacă vii cu 30 de minute mai devreme e mai rău decât dacă întârzii o oră.
Gândește-te la ora la care te-au chemat și mai adaugă încă 30 de minute!
- Ce altceva? Spuneți! - Să nu ne comportăm ca tine?
Mai exact! Ce am făcut greșit?
- Tot după ce ai salutat? - Corect.
Să mai încercăm o dată! Louise, stai aici!
Amândouă suntem oaspeți. Stai la coadă la baie. Vin din spatele tău.
Bună! Sunt beată. Poți să-mi ții părul în timp ce vomit?
- Tăiați! - Pare de gașcă.
Hai să ne oprim puțin! Nu văd pe unde mergem,
dar nu vreau să folosim lampa, fiindcă ne poate vedea tipul care mușcă.
Tipul care mușcă are un nume, Bob.
Ce bine era dacă aveam armele! Nu să-l omorâm, doar să-l împușcăm.
Da. De ce nu ai armele?
Credeam că face parte din dinamica grupului.
N-avem voie cu arme pe insulă. Avem asigurare pentru droguri sau arme.
- Nu pentru ambele. - Stăm aici?
- Suntem pitiți? Cred că suntem. - V-am găsit.
Da. V-am auzit tocmai de acolo.
Nu v-a mușcat deloc? Sunt singurul?
- Nu mai întreba! - Și țânțarii tot pe mine mă iubesc.
- Ce s-a auzit? - Ai tras un pârț, Bob?
Nu. S-a rupt o crenguță. Pârțurile nu sună așa.
Unele, da.
- Doare! - V-am zis.
- Nu ne mai mușca, Hubert! - Și îmbracă-te!
Bine. Cred că trebuie să demarăm ofensiva.
Dacă mai alergăm, o să continue să sară din boschete și să ne muște.
- „Pe noi”? Te-a mușcat și pe tine? - Taci!
Mai devreme te deranja că unii dintre noi vorbeau despre mușcături.
Ascultați-l pe Bob! Propun să fie căpitan.
- Poftim? - E cel mai puțin drogat dintre toți.
- Cine e Bob? - Eu.
Dar nu vreau să fiu căpitan. Vreau doar să trăiesc.
Putem să-l prindem cumva pe tipul ăsta, Hubert?
Dacă-l ținem legat până trece efectul drogurilor,
nu mai avem decât furtuna de gestionat.
Asta ne oferă o șansă în plus de a supraviețui nopții.
- Să-l prindem pe Hubert? Nu e o idee rea. - Așa e. Bună idee, căpitane!
Ca să-l prindem, ne trebuie o momeală.
- Nu eu. - Stați, ce?
Nu! Nu e un plan bun.
Încă puțină carne pe sprâncene ca să pară extrem de gustos
și cred că am terminat.
I-am pus o mustață de carne peste mustața lui adevărată.
Ce inteligent! Am pus momeala în capcană.
Nu. Căpitanul vă spune „nu”. Nu folosiți momeală umană!
Regret, căpitanul n-are drept de vot.
- Nu te voi uita niciodată, căpitane. - Dumnezeule!
Băieți, vă rog să mă dezlegați. Nu-mi place.
Nu te teme, Bob! Nu-l lăsăm pe Hubert să te mănânce. Adică, nu integral.
O să te ciugulească doar până îl prindem și-l legăm.
O să te muște de maximum 15 ori.
Problema a fost când ați zis „Nu eu.” Nu eram pregătit.
- Mai numărăm iar până la trei? - Unu, doi, trei...
- Nu eu. - Drăcie!
Să recapitulăm! Câte pahare beți la o petrecere cu cocktailuri?
- Depinde de greutatea corporală. - Și de zodie.
- Vârsta ta plus unu. - Nu.
Două și jumătate. Primul vă destinde. De al doilea trageți.
Pe al treilea îl lăsați jos. Nu-l terminați. Nu vă trebuie.
Nu-l puneți pe o boxă
sau pe mobilă pe care rămân urme.
Căutați neapărat suport de pahare!
- Ce suport? - Noi n-avem.
Dar unii oameni au. Unora le pasă de mobila lor.
- Dar unde îl pun? - Pe al meu îl vărs în ghiveci, la plante.
Plantelor nu le plac băuturile dulci.
- Doar tăria? - Tina, stai puțin!
Prefă-te că e al doilea pahar! Ce urmează?
O să-mi pun cheile în bolul cu chei.
Cred că asta fac adulții când vor să iasă cu Sigourney Weaver.
Îmi desfac cravata. Tata ratează o noapte de destrăbălare.
Cum m-ați legat atât de bine?
- Sunteți extrem de drogați! - Am avut perioada brățărilor prieteniei.
- Calvin nu și-o poartă. - Nu se asortează cu garderoba mea.
- Liniște! - Sună mai înfometat.
Băieți, haideți să facem altceva!
- Săpăm o groapă? Punem o prelată peste? - Dar cine vrea să sape o groapă?
Nu trebuia să fi venit aici. Aveam nevoie de un condensator nou.
Mă duc să mai pun mâncare pe el. Cred că am ratat câteva locuri.
Fă-i barbă, să se potrivească cu mustața.
Iată-mă cum pun carne pe tine!
- Ce faci? - Îți iau portofelul, în caz că te omoară.
- Poftim? - Glumesc. Te dezleg.
Și niște cărniță aici. Și încă puțină aici.
Mulțumesc. Dar de ce?
Nu știu. Cred că mi se duce efectul drogurilor.
Și cineva trebuie să facă micul-dejun.
- Hubert sună excitat acum. - Du-te! Fugi!
- Nu mi-ai dezlegat picioarele. - Mi s-a părut amuzant.
Ne scapă momeala!
- Calvin! - Scuze, băieți. E bucătarul meu.
- Mâncare înaintea prieteniei. - Să-i prindem! Îi folosim pe amândoi.
Da. Ai auzit, Calvin? O să fii și tu momeală.
Asta e bine.
Măi să fie! Păreau foarte supărați. Sper să nu voteze să ies din club.
Ceremonia de plecare e groaznică. Se cântă atât de mult!
Îmi pare rău. Dar clubul ăsta nu mi se pare grozav, deci...
Îmi dau seama că treaba cu mușcatul te-a decepționat.
Nu. Totul. Colegii tăi, cum sunteți cu toții și lucrurile pe care le faceți.
Cum conducem lumea în liniște și fără probleme?
Am avut o petrecere de premiere. Avem cu toții trofee.
Vom avea nevoie de bucătar. Nu-ți face griji, e pe altă insulă.
- Doamne! Debarcaderul! - Ce debarcader?
Cel de pe cealaltă parte a insulei. Are o barcă.
- Abia acum ți-ai amintit? - Da. E vechi. Nu-l folosește nimeni.
S-ar putea să fie doar o bărcuță, dar merită încercat.
Vâslim spre casa mea, ajungem la timp pentru un păhărel.
Nu cred că ar trebui să ieșim cu bărcuța în larg pe furtună.
Vremea se liniștește și nu e chiar largul oceanului aici.
Ba da. Suntem cam la o oră distanță de continent.
Mai degrabă la cinci minute. Poate la 15 cu bărcuța.
- Depinde cine vâslește. Nu eu. - Poftim? Și la noi de ce a durat atât?
N-ai avut o insulă secretă, nu?
Nu poți să legi la ochi pe cineva și să mergi cinci minute.
- Am făcut câteva ture. - Dumnezeule!
Crezi că încape toată lumea în bărcuță?
Da. În fine, cred că știu calea. Vorbim pe drum?
Dar în liniște, pentru că ne vânează multă lume.
Cât mergem, poate te gândești la o rambursare parțială rezonabilă,
din moment ce se pare că n-o să gătești micul-dejun.
- Doamne, urăsc că face așa! - Acolo nu e debarcader.
- Nici acolo nu e debarcader. - Urăsc și când faci asta.
Mă face să cred că nu știi încotro mergem.
Mă gândesc la debarcaderul care trebuie? Fir-ar!
Acum începe să pară că am inventat povestea.
- Poftim? - Măcar am avut o plimbare frumoasă.
Iată-l!
Sunt sigur că ăsta e debarcaderul cu bărcuța înăuntru.
Stai așa! Înăuntru era o bărcuță sau o discotecă? Ăla da debarcader mișto!
- Ce... Încetează! - Samuel, ai exagerat!
Credeam că facem treaba aia cu cotonogeala.
Nu? Bine. Atunci, scuze!
- Nu-i nimic. Nici n-am simțit. - Nu tu ai fost lovit. Ci eu.
- Atunci, acceptăm scuzele. - Dumnezeule!
Fraților, chiar nu-mi place să fiu legat.
Am încercat să vă spun și mai devreme, când m-ați legat prima dată.
Legat de două ori în aceeași zi. E un record pentru tine?
- Pentru mine, nu. - Nu mă ascultați.
E o barcă în debarcader. O putem folosi ca să plecăm de pe insulă.
Momeala încearcă să ne păcălească din nou.
- Scuze, momeală. - S-ar putea. S-ar putea să fie o barcă.
Nu mai spune asta! Poate cineva să se uite înăuntru?
- Tocmai până acolo? - Mă duc eu.
Măcar atât pot să fac.
Nu-mi vine să cred că voiai să ne lași aici, Calvin.
Și eu care voiam să te las să guști din lama mea.
Nu vă lăsam. Voiam să luăm pe toată lumea.
Da. Cam pe toată lumea.
- E aici. Eu stau în față. - Minunat! Eu nu stau lângă Auggie.
- Hei! - Scuze.
Doar că știi cum faci în bărci. Haide, Calvin și bucătarul lui Calvin!
Puteți țopăi până la debarcader, nu?
Pa, Insula Babilonului! Ne vedem la anul.
Mult noroc, Hubert, oriunde ai fi.
O să primești o factură de la dermatologul meu.
Nu, fraților, nu vă puteți părăsi prietenul.
Nu știu de ce îl numim „prieten”.
- Cunoștință profesională. - Sunt căsătorit cu sora lui.
Putem să plecăm odată? Discutăm în barcă.
Nu-l puteți lăsa pe Hubert aici. Se poate răni sau poate chiar să moară.
- V-ați simți prost cu toții. - Eu nu chiar.
Pentru că o să fiu în pat.
Trebuie să iei niște decizii dificile uneori.
Trebuie să fii puternic. Despre asta e vorba pe insula asta.
- Sigur. - Puțină compasiune denotă slăbiciune?
Puțină decență? Poate că nu e ușor, dar arată putere.
Asta e părerea mea.
Putem să mergem cu spatele spre debarcader?
Dă din cap și pășește!
Cred că tipul cu hamburgeri plin de sine are dreptate.
Ar fi greșit și am denota slăbiciune dacă l-am părăsi pe Hubert.
Hei!
Și am o idee care nu-mi place, dar voi o s-o îndrăgiți.
Are dreptate. Chiar îmi place. Pur și simplu e o momeală bună.
Știu. Și mie îmi vine să-l mănânc.
Legat a treia oară azi, Bob.
- Mi-ai egalat recordul. - Mulțumesc.
Iată-l!
- Uite! E dezbrăcat. - Se ține bine, nu?
Sunteți gata cu prelata?
Nu păreți gata. Unde e prelata?
- Așa e, prelata. Unde am pus-o? - Dumnezeule!
Ce faci aici?
Exersam cum să ieși dintr-o conversație plictisitoare.
- E chiar distractiv. Întoarce-te! - Nu pot, mamă.
Nu știu cum o să-mi amintesc toate astea. N-o să pot să fiu adult.
Și n-o să mă vrea nimeni la petreceri cu cocktailuri.
Cum să-mi amintesc tot? Întârzie jumătate de oră,
folosește suport de pahare, nu înmuia de două ori, poartă conversații,
maximum două pahare și jumătate, baia să fie încuiată
înainte de pipi, mulțumește-i gazdei, nu pleca ultima!
E prea mult. Nu-mi amintesc tot.
Tina, ai spus tot, de la cap la coadă.
- Ai reușit! - Da?
- S-a mutat petrecerea aici? - Da. Aici sunt copiii cool.
Unde se ascund?
Învață-ne și cum să împăcăm poliția când sunt chemați pentru zgomot.
Da, hai să facem asta! Eu sunt poliția.
- Ce se întâmplă aici? - Bună seara, dnă polițist!
Dansul ăsta vă face să vreți să vă alăturați petrecerii?
Da. Asta schimbă tot.
Pare foarte realist.
Scuze din nou pentru brațul tău. Bob, nu-i așa?
- Da. - Trimite-mi factura medicului!
Mai vrea cineva să mergem să luăm înghețată?
- Da. - Înghețată!
- Tare tipul! - Fac cinste. Aveți pantaloni în plus?
Aș vrea să merg acasă.
Nu, acum știi unde e insula secretă.
- Va trebui să te omorâm. - Ce?
Glumesc. Dar trebuie să vii la înghețată.
- N-o să fie distractiv fără tine. - În cine mai aruncăm cu zahăr?
Grozav!
Subtitrarea: Valeriu Cosa