- Værsgo. - Tak. En travl dag venter.
Hvorfor bad du om en pose, hvis du spiser det her?
- Jeg går. - Gør du?
Børn. Det er godt, du har travlt, Teddy.
Ja. Jeg bygger i byen og ordner et sommerhus i Craggy Neck.
Det vil regne i dag, så jeg må trække havemøblerne ind.
Hallo? Hej, Mr. Handley. Varmtvandsbeholderen?
Ja, jeg kan komme. Vi ses.
- Jeg tog et job til. Hvorfor? - Rolig nu.
- Jeg kan tage til Craggy Neck. - Hvad?
Jeg vil besøge et fint sted og trække havemøbler ind.
- Tag os med! - Det ville være til stor hjælp.
Vent. Hvis I skal til stranden, så burde jeg tage med.
- Vi kan lukke et stykke tid. - Hvad nu, hvis folk vil spise her?
- Ja, det er sandt. Jeg ... - Jeg laver bare sjov, far.
- Okay, så er vi fremme. - Ja!
Åh, vi er på stranden.
Skøn udsigt. Vi har samme hav nær hjemmet, men det her er bedre.
Det er på stranden!
Krabberne kommer sikkert med avisen til dem.
- Dét er livet. - Landskabet er så smukt.
Se de sten.
- Gå ned, Gene. - De elsker det!
- Jeg kan selv. Jeg er stærk. - Godt klaret, far.
Hvor er der fint. Hov. Døren er åben.
- Skal vi gå ind? Bare for at lukke? - Hvordan lukker vi ellers døren?
- Vi er inde i huset. - Hvordan skete det?
Hvad laver I? I er inde i nogens hjem.
Det er teknisk set et sommerhus. Det er anderledes, ikke?
Helt lovligt. Vi lukker døren.
- Bryder vi ind? - Som en familie. Det er okay.
Kom og stå ved siden af mig. Det vil føles som en ferie.
Nej, vi må gå. Wow, hvor fint. Jeg føler mig meget fattig.
- Vi kan stå her i nogle sekunder. - Ja. Og så kører vi.
- Men vi rører ikke noget. - Nej.
- Jeg er vild med både nu. - Det her må være ejerne.
Sødt par. Lidt aldersforskel, men det er okay.
De rejser meget. Hvor rart.
De holder det skæve tårn. Fjollerøve.
Skal vi have en båd? Og abonnere på et bådmagasin?
Se lige ringen. En ren diskokugle. Hun har Studio 54 på hånden.
Jeg køber én. En båd. En stor båd.
Vent, hvad laver vi? Vi må af sted. Kom unger!
Vi må af sted.
- Åh gud. Et spillerum. - Velkommen til sjov og spas.
Jeg glemte at købe et hus med plads til et poolbord.
Vi må af sted, men først skal I lære at spille pool.
Det ved vi. Man ruller og klikker med boldene. Jeg fører.
Der er nogle ting i livet, jeg er god til. Pool er én af dem.
- Hvad mere? Sig ikke burgere. - Gør klar til mit slag.
Flyt dig, Tina, så trykbølgen ikke rammer dig.
- Wow. - Det var elendigt.
Jeg var usikker, så jeg sagde bare "wow".
Det er sikkert køen. Den er vind og skæv.
- Den ser ellers lige ud. - Sådan en kø kan ikke bruges.
Den føles lige. Hjørnet er frit. Jeg håber, at du er sulten.
- Pokkers! - Wow ... var det godt?
- De er skiløbere. Meget sporty. - Ved du, hvem jeg fik vandet af?
- Køleskabet! Det kom fra lågen! - Hold da op.
- Hvad laver du? - Jeg vil gerne vide, hvem de er.
Hvilke bøger de læser. Hvilken musik de hører.
- Fint. Du snager. - Jeg snager ikke. Jeg observerer.
- De har besteget bjerge. Flot. - Skal vi observere i dét rum?
Et hjemmekontor. Se, de får post. Hvor herligt.
Vi har et navn! Larry Goodwin.
Hvorfor har de så mange ure? Hvor meget tid skal de bruge?
Sært. Alle er gået i stå på 15.13. Nej, vent. Alle bevægede sig.
Jeg har regnet det ud. Der står Goodwin på dem.
Larry Goodwin. Larry bader i ur-penge!
Sådan får man råd til et strandhus. Vi er helt forkert på den.
Så du skuffen åbne af sig selv?
- Den åbnede bare. - Ja, ikke? Hvor underligt.
- Åh, et bryllupsbillede. - Vent.
Hun ligner ikke hende på de andre billeder.
Du har ret. Hun har en helt anden pande.
- Hun er blevet opereret. - Det er en anden kone. Den første.
Larry skiftede hende ud med en yngre og flottere model.
- Det svin. - Man tror, at man kender nogen.
- Pokkers. - Pokkers. Nogen er her.
- Siger du det, fordi jeg fører? - Gem jer.
Bob? Linda? Er I herinde?
- Ja. - Hvorfor? Hvorfor er I herinde?
- Godt spørgsmål, Teddy. - Ja, Bob. Hvad laver I i huset?
- Linda? Hop ind når som helst. - Vent. Det er ikke under terrassen.
Hvorfor hev du os herind, Bobby?
Tak, Lin. Undskyld, Teddy. Vi burde ikke være gået ind.
Snager I lidt? Jeg er med.
- Har I taget et bad? - Hvad? Nej.
Hvorfor er du her? Du ville jo gerne slippe.
Det stormer. Jeg ville sikre mig, at huset var låst af.
Det værdsætter Larry Goodwin.
Mere end han værdsatte første kone, der havde den frækhed at ældes.
- Hvad? - Følg med, far. Nemlig, mor!
Jeg ved intet om Larry. Han døde, før jeg startede her.
- Er Larry død? - Larry er død!
Der var en tragisk ulykke. Han gled fra taget og ramte stenene.
- De virkede også traumatiserede. - Hans kone Helen er så sød.
- Staklen så faldet fra rosenhaven. - Åh gud.
Lille-frøken-anden-kone overværede måske ikke døden.
- Hun stod måske bag den. - Selvfølgelig.
- Helen dræbte manden for pengene. - Hun er en sort enke!
Vi befinder os i en morders smagfuldt indrettet hjem.
- Det er smagfuldt indrettet. - Nogenlunde.
Hold op. Helen er ingen morder.
- Det er en alvorlig anklage. - Mord er en alvorlig forbrydelse.
- Nu skal vi af sted. - Vent. Ikke før vi finder beviser.
- Det er en uopklaret mordsag. - Ja. Det skylder vi Larry.
- Det kan I ikke mene. - Se hendes flimrende blik.
Bag det varme smil har hun en iskold morders iskolde blik.
Fjerner man næsen, ser hun mærkelig ud.
Fjerner man halvdelen af ansigtet, har hun et halvt ansigt.
Det er jo Helen. Hun var i haven, da Larry gled.
Altså bjergbestigeren Larry, som falder ned fra sit eget tag?
Han faldt ikke. Helen skubbede ham ned!
- Nej. - I digter.
Hvad mere kan du fortælle os om Larrys "ulykke"?
Den var uventet. Han lænede sig op ad rækværket, og det gav efter.
- Hun havde sikkert løsnet det. - Hvordan? Med magi?
- Hvad fjerner søm fra træ? - Bagenden af en hammer. Dimsen.
- Hvor har hun sit værktøj? - Hun har ingen.
- Desuden ... glem det. - Hvad, Teddy?
Hun hyrede mig for selskab. Hun er ingen morder.
Hun er en sød lille kvinde. Ikke lille, men normal størrelse.
At tale om hende gør mig kulret.
- Er du lun på Helen? - Hvad? Nej.
Er hun lun på dig? Taber hun ting, så I begge må bøje jer ned?
Nogle gange drikker vi te og taler i flere minutter.
- Kan vi tale i enrum, Linda? - Nej.
- Hvad? Jeg er på sporet af noget. - Nej.
Du ødelægger et muligt forhold for Teddy.
Helen lyder rar og ensom. Teddy passer godt til sådan én.
Eller hvem som helst. Teddy burde date enhver, der kan lide ham.
- På nær én, der vil myrde ham. - Det er måske okay med Teddy.
Åh gud!
- Landede Larry på stenene herude? - Ja.
- Se billedet. Kan I se noget? - Gamle Larry så godt ud i shorts.
Der er ingen sten!
Præcis! Helen lagde dem, da hun kom ind i billedet.
Så skubbede hun Larry ned i den visse død.
- I drager forhastede konklusioner. - "Skubber" vi til dem?
Hvordan kommer man op på taget? Vi skal rekonstruere et mord.
Det stormer meget derude!
Jeg kan intet høre! Det stormer meget!
- Gå ikke derud. Det er for farligt. - Det er i orden. Wow!
Skidt pyt. Vi gør det indenfor.
- Mors hår ser forfærdeligt ud. - Ja. Jeg kan ikke se på det.
- Man kan heller ikke kigge væk. - Jeg kigger på siden.
Her er, hvad jeg tror, der skete. Bob, du er Larry.
- Søde, døde Larry. - Åh gud.
Jeg er Helen. Jeg er ond og vil have dine penge. Ned på stenene.
Av, min ryg. Var du nødt til at skubbe mig?
Det var sådan, at det skete, mor.
- Nej, Helen er ingen morder. - Min ryg er ... ilde tilredt.
Okay, skat. Vi hjælper dig hen på sofaen.
- Fars hår ser forfærdelig ud. - Det gør det altid.
- Sådan. - Vi burde aldrig være gået ind.
Rolig. Det er bare strømafbrydelse. Jeg er ikke super bange.
- Helen. Hej. Du er hjemme. - Det er hende.
- Hun har fantastisk hår. - Vi spørger, hvem hendes frisør er.
Jeg troede, at du var i New York.
Jeg ville tilbringe et par dage i mit sommerhus.
Hvem er de mennesker her i mit sommerhus?
Det er mine venner. Familien Belcher.
- Jeg bad dem ... - Tag jeres beskidte børn og skrid!
- Undskyld, Helen. - Jeg spøger.
Sikke en sjov og skræmmende joke. Er hun ikke sjov?
Godt, I er her. Tænk, at vejene er åbne.
- Velkommen. Jeg er Helen. - Jeg hedder Bob.
Det er mine børn. Tina, Gene og Louise og min kone Linda.
- Hyggeligt at møde dig. - Sikke en øjenkontakt, lille pige.
- Du har et dødhårdt håndtryk. - Tak. Jeg klemmer til.
Vi må hjem, før vejene forværres. Kom, børn.
- Hvad? Ville du ikke opklare sagen? - Sikkerheden kommer i første række.
- Hvad har du af snacks, Helen? - Jeg kan ikke stå op.
- Er du okay? - Ja. Han spiller bare.
- Nej. Min kone skubbede mig. - Skubbet af en dame.
- Du ved, hvordan det er. - Louise.
Jeg har smertestillende fra dengang, jeg tog mange af dem. Vil du have?
- Ja tak. - Nej, han vil ikke.
- Jo. Tak. - Jeg er straks tilbage.
Se selv? Hun er sød. Tror I, at hun kan lide mig?
Jeg er ikke en fair dommer. Hun var ikke hjælpsom med snacks.
Vi må væk herfra, Bob. Hun er en morder.
Jeg kan ikke. Det var én, der skubbede mig.
Vi må afslutte det her. Sagen kan redde vores karrierer.
Der er 90% chance for, at hun dræber os inden for en time.
Hun er en sød dame, hvis mand faldt ned fra et tag.
- Har nogen cologne? Gene? - Nej. Jeg må ikke.
Ikke før jeg har bevist, at jeg kan håndtere det.
- Jeg har en halstablet. - Giv mig den.
Den kvinde er mor... morsom.
- Og det var en morsom historie. - Tak, mor.
Fantastisk, ikke? Hej, Helen.
- Hej. Værsgo. - Hov. Hvad skete der? Skøre arme.
Godt, at der er mere. Værsgo.
- Bobby! - I er et pudsigt par.
Det er længe siden, at det har stormet sådan.
Jeg har lukket alle vinduer. Intet kan komme ind. Jo, vand.
- Hun prøver måske at forgifte dig. - Vil du dø, far?
Folk forgifter ikke piller, kun mad eller drikkevarer.
Ved I, hvad der ville være godt? Varm kakao.
Skumfiduser ... ville være godt, men jeg har ingen.
- Du har en bil. - Ellers tak.
Vi kan ikke lide varm kakao. Ingen af os.
- Du taler ikke for mig. - Kan jeg ikke lide det?
- Nej, du kan ikke. - Jeg kan drikke litervis.
- Jeg brændte tungen, men pyt. - Teddy er død. Han er så død.
Pillerne begynder at virke. Ryggen har det ... meget bedre.
- Jeg tog et par, så jeg forstår. - De er gode. Jeg ville tage flere.
- Det gør jeg altid. - Trist at høre om din mands død.
Han var en god mand. God, god, god.
- Han havde god smag, ikke? - Han valgte jo mig.
Jeg talte om de smukke sten omme bagved.
Så robuste og kantede. Valgte Larry dem?
Nej, jeg valgte dem. Larry havde elendig stensmag.
- Du valgte dem altså? - Hvor interessant.
- Meget interessant. - Meget interessant.
- Tja. - Det synes jeg ikke.
Var Larry bjergbestiger?
Larry? Nej. Jeg måtte trække ham med derop.
Han kaldte mig "Mount St Helen."
- Var han en dårlig bjergbestiger? - Meget dårlig.
- En klodsmajor. - Typisk Larry.
Du har et vidunderligt hjem. Larry må have efterladt dig meget.
Nej. Han gav næsten alt til velgørenhed.
På nær det her hus. Og det i New York og Aspen.
Jeg skal lave bummelum. Vil nogen med?
- Familiemøde. - Ja. Jeg skal bummelumme.
Kom. Jeg vil have, at du prøver, Bobby.
Nej. Jeg bliver her med Henry.
- Helen. - Jeg hedder Bob.
Hun valgte stenene. Hun er skyldig. I børn må væk herfra.
Men Larry var klodset. Han faldt måske ned fra taget.
- Gik pengene ikke til velgørenhed? - Jo.
Hvordan ved vi, at det er sandt?
- Vi må ud af dette smukke dødshus. - Og hjem til vores grimme livshus.
Fint. Men hvis nogen spørger, så opklarede vi sagen med bravur.
Det øser ned. Regnen, altså. Det er et udtryk. Du forstår nok.
Du har en vidunderlig familie og Teddy.
Tænk, at Linda tror, at du dræbte din mand.
- Hvad? Tror hun det? - Ja, det gør hun.
Hun tror, at du løsnede rækværket og skubbede ham ned på stenene.
Men hun er skør. Du er sød. Det øser virkelig ned.
Jeg må til at sige det. Det er et skørt udtryk.
Alle har lavet bummelum. Vi kører, Bobby.
Jeg tror ikke, at I alle lavede bummelum.
- Hvad? Jo, da. - Noget stinker. Det er ikke wc'et.
Vejen er helt oversvømmet.
- I må vist sove her. - Nej. Vi kan svømme hjem.
Jeg insisterer. Jeg kan give dig et skub i den rigtige retning.
Jeg tager sofaen.
- Tror du, at Helen er morder? - Ja.
Men hvis vi skal dø, kan vi lige så godt spille spil.
- Jeg tror, at hun er uskyldig. - Hun æder mænd. Som Pac Man.
Pac Man spiser spøgelser og frugt. Bland hende udenom.
Helen. Skal jeg sove på dit værelse? På gulvet, vel? Ikke på gulvet?
I sengen med dig? Okay. Skal vi ligge i ske? Fint.
Vil du være store ske? Skal jeg? Det havde jeg ikke tænkt på.
Jeg tager første vagt. Vi bytter om et par timer.
- Ja, Gene. - Jeg er din kone, Linda.
- Nus mit ansigt. - Linda.
- Jeg så dig ikke. - Fordi jeg listede hen.
- Kom og gå en tur med mig. - Nej, jeg er ret træt.
Kom nu. Jeg tager din arm. Du går med mig. Sådan.
- Hvorfor vil du herop? - Jeg vil tale med dig.
Heroppe på taget?
Din mand siger, du tror, at jeg dræbte min mand.
- Lyt ikke til ham. Han er høj. - Du tror, at jeg gjorde det.
Du bakker, når jeg går hen imod dig. Oppe på taget. Hvor min mand døde.
- Døde ... Larry. - Se, hvem det er. Poolmanden.
- Gør klar, Gene. Tiden er inde. - Ja! Det er fjolle-far.
Taler jeg underligt? Okay, lad os spille pool.
- Vent. Hvor er mor? - Hun gik med Helen.
Helen ville spørge: "Hvorfor tror du, jeg har myrdet min mand?".
- Hvorfor ville hun spørge om det? - Jeg fortalte, at Linda tror det.
- Hvorfor fortalte du det? - Fordi vi er venner, Gene.
Åh gud. Jeg må finde hende!
Stå stille, så gør jeg det også.
Forsigtig, Linda. Du står næsten præcis, hvor Larry faldt.
- Der er meget glat. - Gå væk, tøs!
Vent. Var du i rosenhaven, da Larry faldt?
- Ja, jeg var afgjort i rosenhaven. - Hvorfor kan man så ikke se den?
- Det kan man også. - Ja. Den er fin.
Jeg dræbte ikke Larry. Jeg elskede ham. Synes om ham.
Jeg kunne godt lide at være gift med ham. Eller blive gift med ham.
Vores bryllupsdag var en hård dag, men jeg er ikke morder.
Jeg overvejede at myrde ham. Hvem har ikke det? Men lod være.
- Ja, da. - Fordi han døde.
- Du reddede mig. - Selvfølgelig.
Ellers havde alle troet, at jeg var morder. Igen.
Tak. Undskyld, at jeg beskyldte dig for mord.
- Gjorde du det ikke? - Slet ikke.
- Skubbede du ham ikke? - Jeg skubbede ikke nogen.
- Okay, giv mig et kram. - Jeg skubber dig!
- Mit ansigt! - Jeg spøger.
- Slip hende! - Nej, Louise! Hun er uskyldig!
Av, min nakke! Så skarpe!
- Hold op. - Fjern hende!
Undskyld! Vi må ikke klippe hendes negle!
Undskyld, Helen. Hvor mange gange skal jeg sige det?
- Helen er ikke morder! - Det ved jeg!
Hun bedyrede sin uskyld. Vi er venner nu.
Selvfølgelig. Hun er vidunderlig.
Hun har interessante kraveben, perfekt pande og ...
Det var ikke meningen at sige alt det.
- Pas på! - Teddy!
Åh! Ah! Der er gæsteværelset. Av!
Et soveværelse til! Taget må fikses. Den skønne jord.
- Jeg er i live! - Du faldt så langt ned.
- Og så længe. - Hvordan overlevede du det?
Jeg faldt på gulvet og kan dårligt gå.
- Man kan godt falde ned fra taget. - Det gør jeg tit.
- Din historie stemmer. - Godt, du er okay.
- Mente du, hvad du sagde deroppe? - Ja.
Jeg synes, at du er skøn og har gode kraveben.
Hvis du tog huen af, går panden nok hele vejen rundt.
- Hvor sødt. - Kom med ind.
Se. En kasse i mudderet.
- Jeg har fundet noget, Henry. - Det ser jeg.
En dårlig værktøjskasse. Jeg ved, hvorfor du begravede den.
Du vil ikke have, at Teddy ser den. Han skal komme og lave ting for dig.
- Præcis. - Fordi du kan lide ham.
Det er okay. Jeg afslører ikke dit hemmelige værktøj.
Du vil alligevel ikke kunne huske noget af det.
- Nu går vi ind. - Er vi ikke inde?
Næste gang du er i byen, så kan I to spise gratis på restauranten.
- Hvad? - Hvilken slags restaurant er det?
- Skodmad. - Der er fint.
- Jeg kommer. - Perfekt. Jeg venter dér.
Skøn eventyrsferie.
- Jeg har så ondt. - Hav det dødsjovt!
- "Dødsjovt." Vi ses snart! - Stik mig en pille til.
- Kør forsigtigt. - Giv mig en til! Tak.
- Dræb ikke nogen! - Kan du tro!
Hun var sød. Lad os bryde ind i et andet hus.
Jeg falder for Helen.
Og ingen ved, hvor hårdt en mand kan falde.
For en selvsikker, stærk og livsglad enke som Helen.
Ingen ved, hvor hårdt en mand kan falde.
For en pilleglad, mandestjælende langhalset enke som Helen.
Tekster: Louise Tang www.sdimedia.com