För tre veckor sedan slog en osynlig kupol ner i Chesters Mill-
-och skar av oss från omvärlden.
Kupolen har testat våra gränser-
-och tvingat oss att möta våra egna demoner:
Raseri.
Sorg.
-Rädsla. -Herregud.
För att överleva-
-måste vi kämpa mot vår farligaste motståndare:
Den inre fienden.
Minns du vad vi pratade om?
-Det du måste göra för Barbie? -Jag gör det som behövs.
Christine och Eva utnyttjar dig.
De vill att du ska bli som dem.
Barbie är sig inte lik.
-Alla på Aktaion är döda. -Vi är ensamma.
Abby!
Förlåt, men jag kan aldrig bli den du vill.
-Vad hände? -Jag skulle möta Sam.
Varför förlåta honom? Han dödade Angie.
Du skulle ha bett honom att dra.
Det här är du.
Du är tillbaka.
Din fjärde ryggkota är bruten. Du kan aldrig mer gå.
Om det är det bästa, så vill jag det.
Nej.
Nu tar vi ut honom.
-Vad har hänt? -Ta mig till grottorna.
Ta hit Sam.
Vad gör du...?
Hallå!
Hjälp!
-Hjälp! -Eva! Jag kommer!
Gör det inte!
Audrey, nej.
Vad gör du?
Det finns ingen som leder oss.
-Jag måste hoppa. -Du vill inte det.
Stopp!
-En fallande stjärna. -De kan inte alla vara det.
Här Indy.
Kan du inte bättre?
Du måste använda magen.
Indy!
Han kan höra oss.
-Jag vill inte skrämmas. -Indy är ingen liberal.
Han blir inte rädd för allt.
-Indy! -Indy!
Indy...
Rosa stjärnor?
Börja inte nu igen.
Jim, titta.
Vad fan?
Utbrända fallande stjärnor.
Slog den där just ner?
Herregud.
Det ser ut som en meteor!
Kl. 01.13
De rosa stjärnorna verkade lugna alla.
Audrey sa att ingen leder oss. Hon måste ha menat Christine.
-Var är hon? -Jag vet inte.
Men tills hon kommer-
-måste vi hålla staden säker.
Var det kupolen?
Skyddar den mot meteoriterna?
Den stod emot militärens tuffaste vapen.
En meteorit är tusen gånger starkare.
-Ja. -Det måste finnas något vi kan göra.
Du brukar alltid göra något.
Vi har brandtornet. Den har utsikt över hela staden.
Så jag kan se att kupolen höll överallt.
-När åker vi? -Vi?
Är det säkert för dig, är det säkert för mig.
Okej, vi går till brandinspektören.
Vi hämtar nyckeln som leder till tornet.
"Rusty älskar Linda."
Linda var sheriffen.
Hon dog när kupolen magnetiserades.
Kupolen höll.
Undra om det hände överallt.
Du såg alla meteoriter.
-Några kommer att överleva. -Ja.
Några överlever nedslaget-
-men skräpet som slogs upp i rymden-
-kommer att falla ner.
Sen försvinner solen bakom ett askmoln-
-sen blir det en eldstorm.
Hur vet du allt det här?
Jag är antropolog. Vi studerar förintelsesituationer.
-Du kan ha fel. -Ja.
Men det har jag inte.
Kl. 03.57
Nu faller skräpet ner.
Jag som alltid trodde att vi skulle orsaka slutet.
Kärnvapenkrig, klimatuppvärmningen.
Det som kunde stoppas, men som vi fortsatte med.
Alla människor.
Miljarder.
Vi tillbringade så mycket tid-
-för att komma på hur vi kunde komma ut.
Och nu vill vi komma på hur vi kan få in någon.
Den röda dörren.
-Vadå? -Det är en väg in.
Om vi låter folk veta... Vi måste till Fågelön.
-Varför vill du dit? -Aktaion finns där.
De måste ha haft kontakt med världen utanför.
Det finns en väg in. Jag har gått igenom förut.
Den kanske inte står kvar, men för en överlevande...
-...är det deras enda chans. -Det kanske inte är så smart.
-Var är nyckeln? -Vilken nyckel?
Nyckeln till luckan.
-Jag trodde att du hade den. -Nej, jag satte den här.
-Har den ramlat ner? -Börja leta.
Vi måste hitta nyckeln.
Kl. 07.15
Jäklar!
Det kanske är bra att vi är fast.
Hur då?
Om du skulle meddela omvärlden-
-så vet vi vad som händer.
Det skulle bli kaos.
Folk skulle göra hemska saker för att komma igenom dörren.
Och det är dem som skulle komma in.
Folk som Big Jim. Eller Julia.
-Folk som bara tänker på sig själva. -Vi kan hantera dem.
Problemet är hur de ska få mat.
Tusentals.
Tiotusen kan komma igenom.
Vi har redan begränsade resurser.
Du är en god människa.
Du vill göra det rätta, men titta ut.
Det handlar inte om rätt eller fel.
Det handlar om överlevnad.
Stadens överlevnad.
Men man kan inte bara låta dem på utsidan dö-
-utan att försöka göra nåt.
Så många bördor.
Så mycket som väger på dina axlar.
Allt det där kan försvinna.
Vad pratar du om?
Jag pratar om-
-ingen mer oro-
-ingen mer rädsla-
-inget mer tvivel.
Du kan bli fri som jag.
Och samtidigt bli del av något större.
Du kan utvecklas.
Känner du det?
Dragningen?
Jag vet att du gör det, precis som jag.
Det är gemenskapen.
Det finns harmoni där.
Det finns frid.
Frihet.
Du kommer fortfarande vara du.
Med alla dina tankar och begär.
Du har väl fortfarande begär?
Gömde du den här?
Jag...
Vart ska du?
Till Fågelön.
Dale.
Kl. 01.13
-Var det...? -En meteorit.
Som den som dödade alla dinosaurier.
Spricker kupolen?
Vad är det som pågår?
Vi vet inte.
Det är som en apokalyps där ute.
Jag menar, varför tog ni hit mig?
Eva tänkte döda dig.
Men jag ville det.
Hur kan du säga så?
Det är bäst för gemenskapen.
Jag gör slut på medicinerna.
Tänk om andra blir sjuka? Gruppen kommer först.
Du behöver nog mer medicin.
Smärtan får dig att säga så.
Jag vet precis vad jag säger.
Ni förstår inte, ni är så själviska.
Gå inte.
-Hjälp! Jag behöver hjälp! -Du.
-Tyst. Vill du dö? -Ja!
Hjälp!
-Släpp mig! Hjälp! -Sluta!
-Tyst. -Vi sätter honom i frysen.
Tyst.
Att han är arg för att vi försöker rädda hans liv.
Julia sa att det finns något inuti oss.
Det måste vara därför han är så där.
Vi är smittade.
Toppen.
Kl. 03.57
Fler jättemeteoriter?
Efterfall.
Skräp från nedslaget faller ned.
Det kallas ejecta.
Eller så är det kanske inte det.
Så du säger att anfallen vi hade-
-när vi sa att rosa stjärnor faller-
-betydde att vi förutsade slutet?
Jag vet nog inte vad jag pratar om.
Även om vi överlever-
-är hela världen borta.
Vi har ingen framtid.
Vi har inget att se fram emot.
Vi kanske ska gå med dem.
Gemenskapen? Aldrig i livet.
Vad är meningen?
Hela staden smittades i kokongerna.
Gemenskapen har vunnit.
Nej, det har den inte.
Vi stod emot.
Ducka.
Tyst.
Stanna här.
Joe, sluta!
Jag vill inte skada dig.
Vad gör ni två här?
Är någon där inne?
-Du tar inte honom. -Vem då?
-Vad händer? -Har Junior och Eva skickat dig?
Är du del av gemenskapen?
Inte efter vad de gjorde med Abby och jag antar-
-att han i frysen betyder att ni inte heller är det.
Efter allt du har gjort-
-varför ska vi lyssna på dig?
För att jag dödade Christine.
Om hon är död, är infektionen borta då?
-Jag vet inte. -Vilken infektion?
Nej.
Jag litar inte på honom.
Han dödade Angie och nu har han dödat igen.
Joe.
Det Sam gjorde mot Angie är oförlåtligt.
Men vi flyr alla från gemenskapen.
Och vi är inte många.
-Varför är han tejpad? -Han skrek.
Eva ville döda honom.
Han sa att han ville det.
Jag ska inte skrika.
De får inte hitta mig.
Tack för att ni räddade mig.
Ser ut som om du bröt några revben också.
Det tar ett tag att läka.
Vi tog inte med smärtstillande.
Här, det hjälper i några timmar.
Minns du vad som hände?
Eva sa att jag förbrukade för många tillgångar.
Att det vore bäst om jag dog.
Jag höll med.
Vad fick dig att ändra dig?
Jag vet inte. Det är konstigt...
Jag tänkte att allt jag brydde mig om var gemenskapen.
Det var viktigare än mitt liv.
Men nu då?
Jag vill inte dö.
Skönt att du är tillbaka.
-Någon kommer. -In i frysen.
De kommer inte leta efter er om de hittar mig. Kom igen.
Du.
Varför gör du det här?
Jag kan inte gottgöra er, men jag kan skydda er-
-så att ni kan försvara er mot det som händer med oss.
Kom inte ut, vad ni än hör.
Kusten är klar.
Jag hörde dörren slå igen, de har gått.
Vem tror du var här?
Vet inte. Men Sam räddade oss.
Solen gick upp. Alltid något.
Hej. Hur mår du?
Bättre?
Hej.
Drick, det hjälper.
Ni hindrar mig från att göra min plikt för gemenskapen.
Ta mig till stadshuset annars skriker jag.
Då sätter vi dig i frysen och tejpar din mun.
-Varför är han så där igen? -Jag vet inte.
-Hunter, nej! -Du...
Håll er undan!
-Lugna dig. -Om ni kommer närmare!
Ska jag lugna ner mig!
Ni låter mig inte göra min plikt!
Kl. 07.15
Vart är de på väg?
Vet inte. Men se på dem.
De ser ut som myror i rad-
-som gör det som drottning Christine vill.
En massa menlösa drönare som bara bryr sig om gemenskapen.
Låt mig aldrig bli så.
Vi gör det här tillsammans.
Ända tills det bittra slutet.
Jag tänkte på Hunter.
Han blev konstig igen-
-efter att han fått mer medicin.
När han känner smärta är han normal.
Men tar han medicinen är han som drönarna.
Joe. Norrie.
Ska vi gissa vilken Hunter som är där nu?
Är han en drönare har vi problem.
Joe. Norrie. Hjälp mig.
Jag har ont igen. Jag är rädd.
Vad är det som händer med dig?
Jag tror att det är rädsla.
Vad menar du?
När jag var åtta var jag med i en bilolycka med min mamma.
Jag såg henne dö.
Jag visste inte det. Ledsen att höra det.
Sen dess är jag rädd för att dö ung.
Men poängen är-
-att jag borde ha varit rädd efter fallet.
Men jag kände inget på grund av medicinen.
Och när medicinen slutar verka-
-minns jag hur rädd jag är.
Jag blir mig själv igen.
Det är inte smärtan.
Det är känslan.
Vad menar du?
Minns du när Sam inte kom till ert möte...
-...och jag blev så arg? -Ja.
Då sa du att jag var tillbaka.
Jag var arg.
Christine vill inte att vi ska känna-
-för då vaknar vår mänsklighet.
För mig är det ilska-
-och för Hunter är det rädsla.
-Jag då? -Sorg.
Din syster.
Det var därför hon ville att du skulle förlåta Sam-
-så du kunde vara med i gemenskapen.
Vet ni vad det här betyder?
Gör ni det?
Vi har ett sätt att slå tillbaka.
Att kämpa mot gemenskapen.
Så fort kusten är klar så drar vi.
Vart då?
För att hitta Julia.
Meteoriten har säkert förstört halva landet.
Vi vet inte om det som hände där ute hände överallt.
Vi måste kontakta utsidan.
Jaså?
Vad ska det vara bra för?
Om du bara tänker stå där-
-kan du göra det utomhus istället?
Du är alltid fröken duktig, eller hur?
Okej.
Jag tänker leta efter min hund.
Indy!
Var är du gubben?
Indy.
Kl. 03.57
SIGNALEN FÖRLORAD STARTA OM
Vill du hjälpa till?
Strunta i det.
Det är inte lönt. Det finns...
Det finns ingenting kvar.
Hur vet du det?
Titta själv.
Måste du hålla på nu?
Jag kände ägaren till det här huset.
Ferguson Faulkner.
Tror inte gamle Ferg-
-ville att hans hus skulle bli en tortyrkammare.
Han hade ett stort hjärta, trots att han var rik.
Han var alkis också.
Så vi kan se världen gå under-
-medan vi dricker fin sprit.
Han älskade fåglar också.
Så mycket att han stoppade upp dem.
-Vad är skämtet? -Jag tänkte på...
...hur fin jag skulle se ut uppstoppad.
De skulle få problem med ditt hår.
Och inga alls med ditt.
Det är sant.
Minns du när allting frös?
Ja. Kvällen när Barbie...
Vadå Barbie?
Inget. Glöm det.
Fortsätt med din berättelse.
När jag fick upp Lyle Chumley ur sjön...
Ska aldrig göra det igen.
Han pratade om undergången-
-och hur världen skulle brinna-
-och en fyrahundra meter hög mur av eld.
Han hade fel om undergången.
Den sjätte utrotelsen.
-Vadå? -Dinosaurierna var den femte.
En stor asteroid kom-
-och adjö triceratops, adjö brontosaurus.
Vi människor blir den sjätte.
Vi kanske är utrotningshotade-
-men vi ska inte ramla av pinn ännu.
Inte?
Om kupolen håller-
-hur lång tid tror du det tar-
-innan Christine försöker utrota oss?
Hon sa att hon skulle lämna oss ifred.
Var det innan eller efter du lurade henne?
Jag tycker att-
-istället för att bli utrotade-
-kanske vi borde utrota.
Det är inte lönt.
Är du rädd att ta i?
Det är inte det.
De är för många.
Vi är inte mycket till motstånd.
Inte utan att bota folk först.
Jag tycker vi tar de här-
-och dödar så många menlösa som vi kan.
En sista strid, som Butch och Sundance.
Inklusive biten där de dör?
Du förstod aldrig det.
Sedan kupolen kom-
-har det varit enda möjliga utvägen.
Du har rätt.
Tänk att jag säger det-
-men du har rätt.
Till slut, eller hur?
Äntligen har du slutat att vara den eviga optimisten-
-med en massa snack om att kupolen skulle rädda oss.
Jag hade inte fel.
Kupolen är här för att skydda.
Men inte oss.
Kl. 07.15
Antar att jag aldrig kommer till Paris.
Paris?
Finns annat att vara ledsen för än att inte kunna åka till den ciudad.
Det är spanska.
Förvånar mig att du aldrig reste dit-
-så kosmopolitisk som du är.
Att du hamnade här i Chesters Mill förvånar mig-
-ärligt talat.
Hur gick det till?
-Peter Shumway. -Såklart.
Jag måste säga-
-att ni två aldrig passade ihop.
Och det säger du nu.
Jag vet inte.
Han var doktor. Jag kanske sökte trygghet.
Fann du den?
Han var ett vrak.
Kunde inte ta hand om sig själv.
Jag visste inte hur det var att vara trygg-
-tills jag mötte Barbie.
Se hur bra det gick.
Så typiskt, eller hur?
Falla för den mörke, mystiske mannen och sedan bli helt förstörd-
-när han visar sig vara mörk och mystisk.
Se på oss, två forna fiender som skålar till världens ände.
Forna?
Lägg av nu.
Du måste känna ånger.
Klart att jag gör.
Med Junior.
Jag pressade nog honom för mycket.
Snacka om klyscha.
Uppfostra din son som en andra chans för att komma över dina brister-
-istället för att låta honom bli en egen person.
Du gav honom samma namn som dig själv.
Du har fel.
Den gubben gick inte.
Vi kanske har en del gemensamt-
-men försök inte dissekera mig med ditt psykologsnack.
Det är bara en sak i livet som jag ångrar-
-det är att jag lät allt jag tjänat-
-allt jag brydde mig om-
-tas ifrån mig.
Inget ska tas ifrån mig igen.
Indy!
Där är du gubben.
Där är du.
Duktig vovve.
Just det.
Var har du varit?
Är det solen?
Nej. Det kommer från fel håll.
Kl. 08.22
Vad är det?
En eldmur.
Kl. 01.13
Jag ska hämta Sam.
Precis som du vill.
Kl. 03.57
Sluta!
Jag ska inte skada er.
Vad gör ni här?
Audrey.
-Har ni sett Sam? -Ja.
Var då?
På Sweetbriar.
Vad ni än hör, kom inte ut.
Sam?
Är du här inne?
Junior. Hej.
Kul att se dig.
Vad gör du här inne?
Jag tog skydd när stjärnorna föll.
Har de slutat?
För tillfället.
Varför har du blod på händerna?
Det är Christine.
Hon har blivit skuren.
Hon lever.
Men du är den ende jag kan lita på.
Vet du vem som gjorde det?
Nej.
-Men jag tog henne till grottorna. -Grottorna?
Jag försökte stoppa blödningen.
Men du måste hjälpa henne.
Christine behöver dig.
Visa vägen.
Kl. 07.15
Askan är så tjock.
-Man ser inte ens solen. -Som det var förut.
Minns du inte?
Minns vadå?
Den stora förstörelsen.
Det händer igen.
Som det gjorde i vår värld.
Det var så länge sen.
Så många vi förlorat.
-Därför har vi rest så långt. -För att få skydd.
Minns du nu?
Naturligtvis.
Är du inte orolig att någon här-
-kan ha knivskurit Christine?
De kommer inte till grottorna.
De är inte speciella som du och jag är.
Och Eva. Barbie.
Vi har alla ett unikt syfte.
Det skiljer oss från drönarna.
Och nu är vårt syfte att rädda drottningen.
-Se upp. -Tack.
Du är till ingen nytta om du bryter nacken.
Du sa inte varför du tog hit Christine.
Hon bad mig om det.
Pratade du med Christine? Är hon vid medvetande?
Du får se.
Vi är nästan framme.
Kom igen. Skynda dig.
Junior, inte så snabbt.
Christine kan inte vänta.
Junior.
Vad gör du?
Jag skadar dig som du skadade henne.
Jag hade inget val. Hon är ond.
Du är fortfarande inte del av gruppen.
Vet du vad som händer med dem som inte är med?
Du förstår inte.
-Hon har satt något inuti oss. -Jag vet.
Vi måste stoppa henne.
Det är bara du som måste stoppas.
Herregud.
Kl. 08.22
Herregud. Nej.
Nej!
Sluta.
Det finns en väg in!
Det finns en väg!
Du kan inte hjälpa dem.
Världen utanför är över.
Mänskligheten med sina brister-
-och alla sina misstag är över.
Om vi ska överleva-
-måste du släppa taget.
Jag tror inte att jag kan det.
Dale.
När ska du erkänna det du redan vet?
Du är en av oss.
Vi är del av något större.
Julia gav tillbaka den här till mig.
De är från en värld du en gång var en del av.
Du kan inte rädda den världen.
Du kan rädda den du är del av nu.
Den som är här.
Snälla.
Kom med oss.
Rädda oss.
Christine är där inne.
På grund av dig.
När hon kommer ut får du stå till svars.
Eiffeltornet har nog smält nu.
Vi är allt som finns kvar.
Du och jag, Jim.
Vi är de sista människorna på jorden.
Vi är de sista levande människorna.
Norrie! Joe! De är säkra.
-Vad gör ni här? -Vi letade efter dig.
Hunter. Han...
Han är en av oss.
Konverterade nyss.
Det finns ett sätt att rädda staden.
Hur då?
Känslor.
Du ska ingenstans.
Är du redo för ditt straff?
Är ni alla säkra på att ni vill göra det här?
Behöver du ens fråga?
Absolut.
Okej.
Då börjar motståndet här.
INKOMMANDE KOMMUNIKATION
Är någon där?
Var god bekräfta.
Jag repeterar. Är någon där?
Var god bekräfta.