Løp!
Hund!
Nei! Nei!
Slipp ham.
Slipp ham, sa jeg.
Jeg trodde aldri jeg skulle få se deg igjen.
Samme her.
Hva gjør du her ute?
Er du alene?
Ser du noen andre?
Jeg så deg ute på veien med de andre.
Hvem er de?
Er du en av dem?
Møtte en liten gruppe på veien.
Nei. Jeg er ikke en av dem.
Jeg reiser lett. Som alltid.
Vi drar. Kom.
Kom.
- Det var rart. - Hva da?
Jeg trodde han likte deg best.
Jeg vet ikke hvem du kjemper mot,
men jeg er ikke en del av det.
Vi drar. Kom!
La oss se om du har rett.
Jeg kom tilbake etter deg.
Jeg lette overalt etter deg.
Jeg er lei for at du endte opp hos disse folkene.
Disse folkene er familien min.
De sluttet aldri å lete etter meg.
Da de fant meg, kom jeg hjem.
Hva med familien din, Daryl?
Dem du fortalte meg om,
var det dem ute på veien?
Familien min valgte feil kamp
med feil folk for lenge siden.
Det er som jeg sa, jeg er alene.
Du er skitten.
Opp.
Igjen!
Er de andre fortsatt der ute?
Er de i nærheten?
Jeg vet ikke.
Hvem er lederen?
Er det kvinnen?
- Jeg er ikke en av dem. - Pisspreik.
Det holder.
Ja visst.
Slutt, sa jeg. Jeg tar meg av det.
Han vil knekke. Jeg trenger bare litt mer tid.
Jeg har gitt deg nok tid allerede.
Opp, sa jeg!
Du må samarbeide.
Jeg har fortalt dere alt.
Du har ikke fortalt oss noe.
Snakk!
Vår overordnede vil ikke være like snill.
Jeg byttet med dem.
De ga meg litt mat.
Jeg ga dem litt utstyr.
Jeg kjente dem i under en uke.
Drep meg hvis du vil.
Jeg har ikke noe mer å si.
Burde ikke ha tatt ham med hit.
- Jeg vet hva jeg gjør. - Ja, det sier du.
Daryl. Er det deg?
Er det bra med de andre?
Jeg vet ikke hvor vennene dine er.
Og jeg bryr meg ikke.
- Men jeg... - Men ingenting.
Det at vi delte en sekk korn,
betyr ikke at jeg bryr meg.
Skjønner?
Samme hvilke problemer dere har med disse folkene,
vil jeg ikke bli innblandet.
Hører du?
Du må holde kjeft.
La meg være i fred.
Forstått?
Ja.
Jeg hadde rett om deg.
Burde latt deg sulte.
Drittsekk.
Jeg sier ingenting.
Opp.
Like sta som alltid.
Er det det du tror?
At jeg er sta?
Greit.
Umedgjørlig.
Du må fortelle meg sannheten.
Jeg har aldri løyet for deg.
Aldri, Leah.
Jeg begynner ikke nå.
La oss prøve igjen.
Hva vet du om de folkene?
Jeg vet ingenting.
Jeg ville hjulpet deg om jeg kunne. Det vet du.
Bare gi meg Hund. La meg gå.
Du får aldri se meg igjen.
Er det det du vil?
Hva er det?
Vi fant Bossy.
Og Turner?
Jeg prøvde. Jeg kunne ikke redde ham.
Jeg prøvde.
Det er i orden. Du gjorde det rette.
Du tok ham med hjem.
Herre, vi tror han vender tilbake til deg.
- I ditt navn. Amen. - Amen.
Gud er her.
Han er sint.
Jeg er sint.
Kan du føle det?
La dem føle vår vrede.
Hva skjedde?
En av brødrene mine er død.
Michael Turner het han.
Vi kjempet over hele verden sammen.
Pope hentet ham inn etter tjenesten,
da han startet firmaet.
- Jeg trodde dere var soldater. - Det var vi.
Så begynte vi i det private.
Du sa ikke at du var leiesoldat.
Spiller det noen rolle? Det var den samme jobben.
Bortsett fra at vi kunne betale regningene.
Michael var som meg, han hadde ingen familie.
Han var lillebroren jeg aldri fikk.
Lillebroren jeg alltid ønsket meg.
Og han er død.
Vi har mistet mange mennesker her.
Og det har vært vanskelig.
Men ikke sånn.
Dette er første gang på lenge jeg har mistet noen nær meg.
Kanskje bortsett fra deg.
Du mistet meg ikke.
Jeg kom tilbake, og du var borte.
Du forlot meg.
Jeg spurte deg hva du ville.
Du dro.
Jeg ble redd.
For hva?
Å gi slipp.
Det spiller ingen rolle. Det ville ikke ha fungert uansett.
Kunne ikke blitt lykkelige, ikke i en slik verden.
Er det du som snakker, eller familien din?
Som om du aldri har gjort ting. Drept folk.
Jeg vet hva du har gjort.
Så du har ingen rett til å dømme.
Dette er meg, Daryl, på godt og vondt.
Alt sammen, og det har alltid vært det.
Jeg tror deg ikke.
Det kan jeg ikke gjøre noe med.
Men jeg kan hjelpe deg med å redde deg selv.
For til tross for alt er jeg fortsatt glad i deg.
Og jeg vil ikke at det skal skje deg noe.
Så du må fortelle meg noe. Hva som helst.
For hvis du ikke kan,
kan jeg ikke styre hva sjefen min gjør.
Han er sint etter Turner, og han vil at noen skal betale.
Det er en kvinne.
Hun er lederen.
De snakket i kode fordi jeg var en fremmed.
Det er en høy, tynn fyr som aldri tier stille.
Og en prest med hagle.
- Er det lederne deres? - Ja.
Men de er mange.
En av soldatene deres røpet
at han skulle møte tre dusin.
Det er mye mer enn de 15 dere har her.
Du har jobbet hardt her, hva?
Jeg skal få deg ut herfra,
så du får det mer behagelig.
Når får jeg møte denne Pope?
Snart.
Du hadde rett.
Han var vanskelig å knekke.
Han fortalte meg at det er mange flere enn vi trodde.
Mer enn dobbelt så stor styrke som oss.
Men jeg tror han blir god å ha.
Og vi trenger arbeidskraft...
...nå som Turner er borte, og Nichols og Montanio er savnet.
Si noe.
Du vet jeg hater at du gjør dette.
Gjør hva?
Fryser meg ut.
Ikke alt handler om deg, Leah.
- Det har jeg aldri sagt. - Nei.
For vi mister en dag her,
og tiltrekker oss fienden fordi du...
...du måtte dra på fisketur
med en gammel kjæreste.
Så fortell.
Fant du det du lette etter?
Jeg sa at han ville bli til nytte, og jeg hadde rett.
Han ligner mye på oss.
Smerte skremmer ham ikke, døden skremmer ham ikke.
Carver så det.
Kom igjen. Du ser det.
Jeg ser bare en fyr som vil komme i buksa på deg.
Greit.
Som ikke kunne slutte å stirre på en han elsket.
Jeg sa aldri at han elsket meg.
Du kunne ha drept ham der ute, og gjorde det ikke.
Hvorfor ikke?
En gang betydde han noe for meg.
Jeg har vært åpen om det.
Men det endte den dagen du fant meg og jeg valgte denne familien.
Og jeg har aldri angret på den avgjørelsen.
Og jeg vil ikke at du skal gjøre det.
Gjør du?
Jeg tror på deg.
Mer enn de andre.
Jeg vet det.
Tror du vi kan stole på ham?
Ja.
Bra. La meg se selv.
Har du noe å si?
Kom igjen.
Ikke vær sjenert. Du får snart møte sjefen.
Ja. Spar det tullet til kjæresten din.
Shaw er ingens kjæreste.
Vedder på at hun var mannen i huset.
Ikke sant?
Du vet ingenting, Carver, kutt ut.
Da får jeg vel bare gå.
Pope er på vei.
Vil du fortelle meg noe om fyren før jeg møter ham?
Bare gjør som meg.
Hei!
Kom igjen!
Smidd av ild.
Forordnet av Gud.
Ønsk ham velkommen.
Tror du på Gud?
Nei.
Nei, det gjør jeg ikke. Ikke nå lenger.
Jeg tror vel bare på meg nå.
Det er en feil.
- Hvorfor det? - Du er ikke ham.
Jeg besto jo den lille testen din?
Hva du nå kaller det.
Tror du den er over?
Hva mer vil du ha?
Jeg vil...
Jeg vil at du skal forstå.
Sett deg.
Vi møttes i dødens dal.
Det er det vi kaller det.
Åsene i Afghanistan.
Kjempet for landet vårt,
bar våre falne brødre vekk fra slagmarken.
Bar så mange at vi mistet tellingen.
Politikerne.
De skrev sjekkene.
Vi betydde ikke noe for dem.
Bare rekvisitter.
Rekvisitter for neste valgkamp.
De snakket om Gud.
De kjente ikke Gud.
De så aldri ansiktet hans.
Ikke som vi gjorde.
Vi så Gud overalt.
Han var i blodet og skrekken og døden.
Han fortalte oss hvor vi skulle dra.
Hadde ikke mye å holde fast i, annet enn ham.
Og hverandre.
Røyker du?
Den krigen ødela nesten oss alle for godt.
Kom hjem. Mennene mine hadde varige skader,
de kunne ikke sove, kunne ikke få ordentlige jobber.
Så... de kalte oss leiesoldater.
Vi gjorde alt det stygge, skitne arbeidet ingen andre ville gjøre.
Fikk godt betalt for det også.
Det virkelig skitne arbeidet startet etter fallet.
Jeg hadde aldri vært i en slik krig.
Aldri sett den slags kaos,
og jeg hadde sett alt.
Men dette...
Å, det vi gjorde.
All den døden, dag etter dag.
Etter en stund begynte jeg å føle som deg.
Lurte på hvor Gud var.
Til han viste seg igjen.
Politikere hadde en siste krig å støtte,
men denne gangen var den mot oss.
Bombene kom raskt.
De stoppet ikke.
Vi mistet noen av våre egne.
Jeg måtte løpe gjennom ilden for å redde dem.
Fant en liten kirke i utkanten av byen,
og vi gjemte oss der mens alt,
og jeg mener alt, brant rundt oss.
Da brannen endelig døde ut, så jeg på folkene mine.
Jeg kunne ikke tro det.
Ikke et spor av blod.
Ingen brannskader.
Ikke en skramme.
Og det var da jeg skjønte det.
Vi var de utvalgte.
Disse mennene...
...disse mennene som ikke ble brent av ilden.
Gud valgte deg i kveld.
Du kom ut av den brannen like hel.
Se på deg nå, som sitter her.
Er du skadet?
Noen brannskader? Skrammer?
Jeg har vært gjennom verre før.
Er du sulten?
Du hadde rett om han her.
Klart jeg hadde.
Gi ham litt, Bossy.
Ikke vær grådig.
Han er familie nå.
Du vet vel hva han gjorde?
Han gikk halvannen mil
med sin døde bror på ryggen.
Halvannen mil.
Styrken det krevde...
Aner du hvor takknemlige vi er?
Turner skal få en skikkelig begravelse.
Jeg gjorde det vi alle ville ha gjort.
Fortsatt vondt?
Trenger du noe?
Jeg har bare ett spørsmål.
Sir?
Noe har plaget meg.
Sårene dine er på ryggen.
Pope. Det har vært en tøff dag.
Jeg vil bare oppklare noe, Shaw.
Hvor var du da Turner ble angrepet?
Jeg var der, akkurat som jeg sa.
- Vendt mot fienden? - Ja.
Han har vært gjennom nok.
Menneskets natur å flykte når man blir redd.
Du vet hvordan det er, ikke sant?
Det tar guddommelig styrke å møte frykten ansikt til ansikt,
risikere alt for andre.
Vi så alle hva du gjorde.
Fikk Shaw ut av ilden først, og du følte det.
Hvor langt han ville gå for å beskytte deg.
I dag døpte Gud deg i den brannen.
Gjorde deg til en av oss.
Du skjønner,
det er én ting jeg glemte å si.
Snu aldri ryggen til din bror.
Gud bruker ikke brann bare til dåp...
Den er også hans vrede.
Nei!
Vi er de utvalgte.
Vi løper inn i slaget.
Vi løper inn i ilden.
Alltid.
Oversatt av : Tonje Bjørkheim Nilsen