De er rustet til. Det er de nok alle.
Hvor er Maggie?
Hun var lige bag mig.
Hjælp mig op.
Går du derop, er du død.
Hun ville blive sur.
Hun vil have, vi fortsætter.
Vi skal have døren åbnet.
Vi går fra vogn til vogn, indtil vi når togets front,
så hopper vi af.
Derfra fortsætter vi bare.
Pas på, venner.
DEN KOMMER EFTER OS ALLE
SANDHEDEN LYVER
Du ved, hvad fototavlen betyder, ikke?
- Commonwealth... - Der var et foto af dig.
Din bror havde det i sin tegnebog.
Så han havde tegnebogen på sig
i apokalypsen og ti år frem.
Hvem gør det? Han lyder fantastisk.
Hvad?
Og også hvad du sagde.
Så hvad er planen?
De har strukturer, love.
Nogen har ledelsen, og jeg vil tale med den person.
Er det alt? Er planen en snak?
Ja, iskold og forlangende resultater.
Hvad?
Ikke noget, det er bare din bror.
Kan du være iskold?
Jeg var advokat. Det kommer naturligt.
Hør, jeg elsker min bror,
men jeg havde ikke set ham længe før alt det her.
Jeg antog... Pyt med det.
Det vil gå, hvis jeg kan tale med dem...
Opfør dig normalt.
Det var hende fra i går.
Så du, hvordan hun så på os? Hun ved det.
Vi er okay. Ingen ved, at vi forsøgte at flygte, tro mig...
Ezekiel er væk.
Jeg foregriber spørgsmålet.
Jeg kiggede mig omkring.
Ingen siger noget. De har taget ham.
Nogen ved, hvad vi gjorde. Han er den første brik, der falder.
Jeg foregriber jeres spørgsmål.
Jeg ved ikke, hvordan jeg ved det.
Det er nok, fordi han gav den store en opsang.
Åh gud. Hvorfor gjorde han det?
Vi bør tale med dem.
Tilstå, hvem vi er, hvor vi kommer fra.
Eugene, for sidste gang, tal ikke med ordensmagten,
og bliver du tvunget,
kender du historien.
Hvad gør vi?
Hvad? Ro på.
Iskold.
Har I en af vores folk?
Hvad har I gjort ved ham?
Jeg vil vide, hvor han er.
Fald ned.
Jeg ved ikke, hvor din ven er.
Det er unødvendigt at fortsætte samtalen.
Jeg vil tale med en, der kan give mig svar.
Hvem rapporterer du til?
Vil du tale med min overordnede?
Det stemmer. Vi vil tale med lederen.
MÜSLISTANG
Far. Du sagde, vi skulle fortsætte, hvis du var væk over en uge
mor lyttede ikke
og gik ud. Det er tre uger siden, vi går snart.
Jeg ser efter Jesse og tænder radioen hver dag.
Vi ses. Knus Tom og Jesse.
Hey, Dog. Kom her!
Kom her!
Kom her.
Dog!
Jeg ved ikke, hvorfor du er her.
Du er allerede blevet vurderet.
Tror I, I har vurderet mig?
Nej, kære,
jeg har vurderet jer.
Du ved intet om...
Jeres koloni er stor og organiseret.
Der er et bureaukrati, og I er en del af det.
Du havde sikkert et lignende job, før verden gik under.
Mit gæt er retsmedicinsk psykolog.
Måske var du akademiker. Forsker?
Jeres rolle er at vurdere trusler mod jeres koloni.
I spørger om, hvem vi var, fordi nogen over jer har besluttet,
at det er et godt grundlag at dømme os på.
Så I roder rundt i vores hjerners støvede hjørner,
tester vores grænser med forespørgsler om toiletvaner.
I grillede en af mine folk på grund af en to-dollarseddel,
hvilket får mig til at tro, at jeres valuta er i dollar,
og I har brug for at have streng kontrol over kontanter i omløb.
I bruger velkendt valuta som magtfuld psykologisk taktik,
for I ved, hvor desperat folk savner den gamle verden.
I vil forstå, hvad vi er i stand til,
og om vi kan forbedre jeres koloni,
eller om vi blot vil tære på jeres ressourcer,
men sandheden er, at I også skal retfærdiggøre jeres eksistens.
For er det ikke mere værdifuldt nu
at have nogen, der fjerner skrald
og holder gaderne frie for sygdom,
end nogen, der skriver endeløse lister med spørgsmål,
når man i sidste ende
blot skal følge sin fornemmelse,
om hvorvidt personen overfor
vil dræbe jer i jeres søvn eller ej.
Men I følger begge reglerne.
Jeg var advokat.
Jeg kan godt lide regler.
De bringer orden i kaos.
Så I har brug for mig.
Jeg har grund til at tro, at min bror, en brystkirurg,
bor i Commonwealth og leder efter mig.
Jeg ønsker behandlingen af min gruppe fremskyndet
i overensstemmelse med jeres asyl- og indvandringspolitik.
Hvor gik du i skole?
Studerende fra Oxford,
jurist fra Harvard. Det ved I allerede.
Skal jeg opremse mine faglige kompetencer igen?
Kaffe.
Sid stille, du gør mig nervøs
til de legendariske 11 på en skala på ti.
Undskyld, men vi har ventet og ventet,
og nu skal jeg virkelig tisse.
Det var dumt sagt. Jeg er straks tilbage.
- Nej, vi deler os ikke. - Eugene,
når den fyr i orange dragt
gik ind med kaffe,
må det gå ret godt for Yumiko, ikke?
Måske er hun kommet ud, når jeg er tilbage.
Har I toiletpapir?
Pis.
Jeg glæder mig.
Når jeg har talt til tre. En, to...
Hvorfor gør I det ikke?
Bliver I trætte, tager vi over.
Er det taget?
Zombierne.
Det er under os.
Det er morsekode. Det er SOS.
Jeg gled, han så det og lod mig i stikken.
- Og hvad så? - Indrømmer du det?
Du prøvede at dræbe hende.
Nej, hun havde problemer, og jeg hjalp hende ikke.
Der er stor forskel.
Hvem vil hjælpe dig nu? Hvem vil have din ryg?
Det behøver man ingen fingre for at tælle.
Hun havde lige talt om at myrde mig.
Snarest muligt.
Alligevel er jeg det kæmpe røvhul,
fordi jeg ikke risikerede nosserne for hende?
Jeg har været et gyldent aktiv for jer alle.
- Hjalp det at brænde Hilltop? - Jeg slog Alpha ihjel.
Så ja, jeg har hjulpet til.
Havde jeg ikke gjort det,
ville alle jeres venners kranier sidde på et spyd.
Jeg gjorde, hvad der skulle gøres.
Jeg prøver.
- Jeg køber ikke et ord af det. - Samme her.
Nik, og det sker,
vi kan komme gennem byen uden ham.
Hjælp!
Hjælp mig!
Lad ham være.
Hjælp!
- Hjælp! - Gage?
- Hvad er der sket? - Vi for vild i tunnellerne.
Der er zombier overalt.
- De kan... - Hvordan kom han ind?
Jeg fik en dør åben for enden.
Lukkede du den?
Gage.
Den sidder mere løst. Sasquatch, hjælp mig.
- Åbner vi, kommer de alle ind. - Han er lige der.
- Det ved jeg. - Til helvede med dig.
Alden!
Kom nu.
Er du sindssyg? Fjern dig!
Maggie.
Maggie!
Åbn døren!
Beklager, okay?
Jeg begik en fejl, og jeg beklager.
Jeg vil have en chance til.
Jeg gør det ikke igen.
Jeg forbedrer mig.
Maggie, hør nu. Vi har tid, vi kan få døren åbnet.
Maggie!
Vi har ikke ammunitionen til at eliminere dem.
Lad være.
Beklager, jeg kan ikke.
Løgner.
Undskyld, jeg venter på min ven, Yumiko.
Hun er i lokalet lige der.
Jeg tænkte på, om du kan estimere,
- hvornår hun er færdig. - Der er ingen derinde.
Men jeg så
min ven gå ind med to interviewere.
Jeg har ikke set hende eller dem gå ud, så kan du tjekke...
Der er ingen derinde.
Min anden ven gik på toilettet...
Hvilken ven?
Du skal gå... Nu.
Hvad er der?
Dårlige minder.
Om hvad?
I vil ikke kigge på ham, hvorfor?
Hvorfor kigger I ikke på ham?
Det er den ydre skal af en mand, der døde som kujon.
Det er et voldsomt udsagn, fader.
Han var bange.
Han fortjente ikke at dø sådan.
På den værst tænkelige måde.
Der er værre måder.
Meget værre.
Før jeg fandt Elijah og hans folk,
var Hershel og jeg alene i lang tid.
En dag mødte vi en svag, gammel mand.
Han knælede ved en væltet indkøbsvogn.
Den var fyldt med tøj,
som var til hans sønner og døtre,
og om vi kunne hjælpe ham med at få vognen hjem?
Han ville give os mad for besværet.
Jeg vidste, at han løj.
Men jeg var hundesulten,
som Hershel meget snart.
Vi fulgte ham tilbage til huset,
jeg holdt en kniv mod ham og stak en hånd i hans lomme.
Jeg trak en kloroformklud op, som han ville bruge på mig
og proppede den i hans mund.
Og så gik vi ind i huset,
jeg låste min lille dreng ind på et værelse
og gennemsøgte huset.
Der var de her tre...
...vanskabte...
Jeg vil ikke sige mænd.
De angreb mig.
Men jeg klarede dem.
Og huset var stille
bortset fra en dumpende lyd,
der kom fra loftet.
Jeg tænkte, at de havde bundet folk deroppe,
som forsøgte at komme fri.
Jeg gik hen til en dør for enden af gangen,
åbnede den og kiggede op, og der var en trappe.
Øverst på trappen var der en skygge,
der vred sig og vuggede.
Jeg troede, at det var et dyr.
Og pludselig faldt det ned ad trappen.
Det landede ved mine fødder.
Det var en zombie, der havde været kvinde.
Hendes arme og ben
var blevet skåret af og syet til.
Hendes øjne var stukket ud og ingen tunge.
Og hun hvæsede
gennem en åben, ætset flænge i halsen,
hvor hendes stemmebånd var blevet revet ud.
Og hendes mave var rund og revnefærdig.
Og det, der var i hende, forsøgte at komme ud.
Jeg gik ovenpå, og der var tre til som hende,
men deres hjerter bankede stadig.
Og det første, jeg tænkte,
det første, der strejfede mig?
Er de i live, må der være mad her.
Så jeg ordnede dem.
Og så fandt jeg maden, masser af den.
Hershel og jeg fyldte vognen og gik.
Jeg føler intet, når jeg fortæller jer det.
Forstår I?
For det er det, der er derude.
Da jeg så det, mistede jeg noget,
og jeg tror ikke, at det er dårligt, at jeg gjorde.
For det har gjort tingene meget klarere.
Det, vi har i Alexandria,
det, vi havde i Hilltop og i Meridian,
er sjældent.
Det skal det være...
...sammenlignet med alt derude.
For er det ikke det...
Det betyder, at vi var heldige.
Det betyder, at ingen har regnet det ud.
Det har ingen gjort, og ingen vil gøre det.
Dog?
Daryl, hjælp mig.
Kom.
God hund.
Hvor slemt er det?
Det er ikke godt.
Var du oppe?
Ja.
Dårlig idé.
Jeg har mistet Gage.
Hvor er posen med ammunition?
Hvor er ammunitionen?
Den har jeg også mistet.
Stop! Spild det ikke på mig.
Jeg har ikke andet.
Sig til mine børn, jeg ikke døde som kujon.
Den er blokeret.
Afgang.
Hey!
De kommer fra den her side.
Tilbage!
Stille, hund.
Kom nu.
Kom nu, fart på!
Skjul jer bag noget.
Hvad er der sket med mine rejsekammerater?
De bliver færdigbehandlet.
Administrativt?
Eller som i en kødret?
Dette spørgende sind behøver svar.
Jeg vil se dem.
Kan du lide at være nervøs?
Nej.
Kun en ting får mit hjerte til at banke.
Når jeg er derude og kæmper mod de døde
og magenta-sværmen.
Det pumper hver gang.
Men ikke på en dårlig måde.
Værsgo, tør dig.
- Jeg tror... - Du duer ikke til at lyve.
- Jeg... - Så lad være.
Det var heller ikke min hensigt.
Var det ikke?
Nej.
Det kan jeg lide.
Bliv ved, og det vil hjælpe dig. Hvis ikke...
Er du med?
Svar.
Javel.
Godt.
Nu,
jeg ved, at du skjuler noget.
Du ved, at du skjuler noget.
Jeg stiller dig to spørgsmål.
Du giver mig to sandfærdige svar.
Gør du det, får du lov at gå.
Du kan se dine venner igen.
Alt vil være okay.
Så enkelt er det.
Klar?
Hvor ligger jeres koloni,
og hvorfor var I på stationen?
Eugene, lyver du, ved jeg det.
Godt så.
Du har ret.
Jeg har skjult noget.
Jeg har villet sige det før,
men var bange for mine venners reaktion.
Jeg har aldrig været den mest følsomme fyr,
men mine mange timer med død, tab
og frygt har åbnet mig lidt.
I løbet af vores rejse fandt jeg en radio.
Aften efter aften talte jeg ud i tomrummet
og tænkte: "Sæt nu?"
Som fjolser gør,
og jeg er et fjols.
Så en aften lød der en stemme.
En smuk stemme.
Vi kom til at snakke, og hun...
...blev ikke frastødt af mine indfald.
Vi talte om togmuseer og isvafler og grinede.
Vi sang Iron Maiden.
Og så ville vi mødes.
Så jeg fik mine venner til at tage til banelegemet,
så de kunne bede om hjælp,
for ellers var de ikke taget afsted.
Men jeg tænkte kun på Stephanie.
Så jeg løj.
Jeg har løjet, fordi jeg er bange for at miste
de tre venner, jeg har i denne verden.
Og jeg løj om, at jeg kom fra en stor koloni,
fordi jeg var bange for, at hun ikke var den, hun sagde.
Måske var hun en femme fatale, der lagde en fælde for et ensomt hjerte.
Mine romantiske meritter er ikke gode.
Jeg har ikke let ved forhold,
specielt ikke med det smukke køn.
Jeg er faktisk jomfru,
skønt jeg har betragtet handlingen flere gange, end jeg vil indrømme.
Tak, fordi I ikke fniser.
Jeg var...
Jeg håbede på, at efter en periode med passende bejlen
kunne Stephanie blive den, der ændrede min belastende status,
for dybest set håbede jeg,
at hun var mit livs kærlighed.
Nu er jeg tvunget til at indrømme det her
og føler mig ydmyget.
Jeg frygter, at finder Stephanie ud af,
at jeg ikke var ærlig,
vil hun ikke have noget med mig at gøre længere.
Så her sidder jeg.
Der er faldet en sten fra mig hjerte,
for alt andet, jeg har sagt indtil nu,
har sgu været sandheden.
Eugene.
Ud med det.
Jeg troede... Hvor tog de dig hen?
En sygeafdeling.
Lægerne dampede mit ansigt, gav mig ækel urtehostesaft,
og jeg faldt i søvn.
Var der spiritus i hostesaften?
Nej. De fjernede lampen i rummet, og jeg faldt i søvn.
Lægen så til mig et par gange,
og så kom Yumiko på besøg.
Så førte de os til en celle med Prinsesse
og bragte os hertil.
Gudskelov, du er her. Vi var bekymrede.
"I henhold til paragraf 114A i Konføderationens nye bestemmelser
"i respekt for traditioner fastslået i artikel 1, paragraf 8
"i forfatningen og artikel 14 i menneskerettighedserklæringen
"har I bestået indledende behandling
"om asyl og statsborgerskab
"i disse forenede bysamfund."
Når I går gennem disse døre,
vil I blive eskorteret til orientering af en gadebetjent.
Velkommen til Commonwealth.
Jeg gik på West Point, røvhul.
Jeg er perpleks. Hvad ændrede sig?
- Hvorfor... - Stil ikke spørgsmål. Vi er inde.
Hvem af jer er Eugene?
Hej.
Jeg er Stephanie.
- Hvad er det? - Det er et brev fra et
barn til sine forældre.
Det er fra før.
- Fandt du det? - Ja, nede i tunnellen.
Så du andet dernede?
Næh, det samme som jer.
Er vi på vej ud?
Vi tager en afstikker først.
- Arbor Hills. - Hvad er det?
Skjult forsyningsdepot.
Georgie opbyggede dem, i fald vi fik problemer,
mens vi ledte efter overlevende.
Der er ammunition, mad, våben.
Hvil deroppe, fyld op, og så går vi mod Meridian.
Radiotårnet markerer det kvarter.
- Ved du, hvor det er? - Ja.
Kom.
Kom nu, kammerat.
Det er blevet et lortested siden sidst.
Vi vender om. Vi skyder...
Oversættelse: Maria Kastberg