- Hon är dödens... - Men vi närmar oss henne...
Låt henne inte komma undan...
Ta henne!
Den här vägen...
Var försiktig, det är fällor överallt.
Har du inte lagat båten sen förra gången?
En bra hund.
- När åt du senast? - Hunden åt igår.
Jag pratar inte om hunden.
- Hur långt har patrullerna rensat? - Till flodkröken på rutt D.
Lastbilen står 8 km längre bort. Om deras historia stämmer.
- Det känns bättre att bara säga det. - Varför skulle jag vilja säga nåt?
Du förnekar det ju inte.
Jag tänkte säga att jag är glad att du ändrade dig angående dem.
Men du tycker att de borde ha fått stanna i Alexandria.
Du lägger mycket krut på att inte låta dem göra det, med tanke på...
- Med tanke på vad? - Att du gillar dem.
- Jaså, gör jag det? - Du förnekar det ju inte.
Det betyder inte att jag litar på dem.
Hon har fortfarande mina knivar.
De för oss till en säker plats. Vi får nöja oss med det.
Men vi är inte säkra nu. Vad brukar jag säga om att ha alternativ?
Mitt alternativ vore att inte vara försvarslös och att de litar på oss.
- Men just det... - Hörni, spänn av.
Vi kan väl glädjas åt det här ett litet tag till?
När vi hittar bilen så hämtar vi våra prylar och fortsätter därifrån.
- Okej? - Nej, jag vill ha mina knivar.
Jag ber om ursäkt för Magna. Hon kan vara lite hetsig.
- Så kan man också kalla det. - Det blev så när vi förlorade Bernie.
- Var han med er länge? - Länge nog.
Han gillade att reta upp Magna.
Han brukade bära en helt vidrig skjorta.
Det var som att titta in i själva skapelsen. I paisley-mönster.
Den var förfärlig. Magna hatade den och sa att den gav henne migrän.
Så han bar den varenda dag i en hel vecka.
Jag tror ärligt talat att hon började gilla den. Och honom.
Man blir som en familj.
- Det här Hilltop, är det säkert? - Ja.
- Hurdant är det? - Det var ett tag sen jag var där.
- Hur vet du då att det är säkert? - Jag lovade min dotter att ta er dit.
Ni får helt enkelt lita på mig.
Kan du säga till honom att jag behöver mer plats i trädgården?
- Tara, du får skördesiffrorna snart. - Toppen. Tack, Oscar.
Hon sköter sig jättebra. Nu har vi tre nya rekryter denna månad.
- Du lyssnar jämt på Georgies skivor. - Det är en bra samling.
- Har Maggie skickat ett nytt brev? - Tvillingarna kom med det i morse.
Hon mår bra och är lycklig.
- Vad har du på hjärtat? - Många vill prata med dig.
- Jag lämnar listan här. - Mycket lustigt.
- Sätt dig, jag lyssnar. - Jag måste till sjukan om 20 minuter.
Ok, Tammy Rose vill utöka åkrarna men behöver veta hur långt det går.
Enid behöver mer plats för medicinalväxter.
Alden vill skicka ut ett team efter mer skrot.
- Det klagas på oväsen från vagn 7. - Varför gav du ungen en kazoo?
Hittar man en kazoo så ger man den till en unge.
Sen har vi det här. Grattis till att ha omvalts som Hilltops ledare.
En vinst är given när man saknar motståndare.
- Du kan väl låtsas bli glad? - Tack, Tara.
Det är en röra här. Ta Maggies kontor.
- Det behövs inte. - Det här är inte tillfälligt.
- Jag ska kolla upp åkrarna åt Tammy. - Nu?
- Jag har en hel lista att gå igenom. - Vi tar det när jag kommer tillbaka.
Allvarligt?
- Tänker du bara lämna honom där? - Ja, det håller djuren borta.
Du har varit härute längre än jag trodde.
Jag gillar det. Det är tyst.
- Hur är det med kungen? - Han har svårt att släppa taget.
Jag ska till Hilltop med Henry. Han vill bli lärling i smedjan.
Jag uppskattar besöket. Du verkar må bra.
Tänker du berätta varför du egentligen kom hit?
Jag vill att du följer med oss. Jag kan inte stanna i Hilltop.
Vi har egna problem i Kingdom. Det skulle kännas bättre om du var där.
- Ska jag sitta barnvakt? - Jag menar inte så.
- Vad menar du, då? - Henry är en idealist, som Ezekiel.
Jag tycker om det. Det är viktigt, men kan även vara farligt.
Nej, han får lära sig precis som alla andra.
Precis som du och jag gjorde.
Åh nej... Dårarna har rivit hela stället.
Jag trodde inte att det skulle vara så illa.
Är det allt som finns kvar?
Gjorde flocken ni flydde ifrån det här?
Nej, det måste ha kommit en ännu större.
Fan också...
- Ta med nåt som tillhörde honom. - Varför det?
För att minnas honom.
Det här var mitt första instrument som barn. Jag fick en av min moster.
Jag hade den i en vecka innan mamma för att inte bli galen bestämde-
-att jag tyckte bättre om måleri.
Låt bli, så att inte jag blir galen.
Det måste vara här.
Han är besatt av att rädda musikinstrument i nöd.
Nej, det säger jag inte. - Jag älskar musik men Connie uppskattar inte...
Nej, det är ingen fetisch.
Hjälp mig bara med att leta, är du snäll. Tack.
- DJ, samla in alla vapen. - I helvete, vi tar det som är vårt.
Nej, jag låter in mitt folk föra fem beväpnade främlingar till Hilltop.
- Ditt folk? Du, då? - Jag ville se om er historia stämde.
Det gjorde den. Siddiq och DJ följer er resten av vägen.
Du har inte varit där, du följer inte med och du låter oss inte ha vapen.
- Ta vapnen om ni vill. - Hon följer inte med oss.
Då får ni klarar er själva härute.
Vill ni ha eskort till Hilltop och få en chans till ett bättre liv-
-så stannar de hos oss.
- Jag röstar på det sistnämnda. - Varför ska vi lita på henne?
- Har vi nåt val? - Vi har ju klarat oss hittills.
- Jag tycker vi stannar härute. - Nej, det andra alternativet.
Sluta nu. Luke har rätt.
De skulle inte lappa ihop oss bara för att slita isär oss igen.
- Kunde vi vara framme imorgon bitti? - Ja.
Kolla, varken ni eller jag gillar hennes regler.
Vi har klarat oss länge med mindre än det här.
Nog klarar vi några timmar till för en chans till trygghet?
Okej?
Solen går snart ner. Vi borde söka skydd.
Regel nummer ett: "Ha koll på omgivningarna."
Regel nummer ett är faktiskt "glöm inte att titta upp".
Inte illa.
Oj, förlåt! Gick det bra?
Du hörde mig komma igen.
Du är fortfarande lite tung på vänsterfoten.
Var det inte valdag idag? Eller omvalsdag.
Det var delvis därför jag var sen. Det är svårare att komma ifrån nu.
- Kan inte Tara täcka upp? - Hon släpper inte ut mig utan vakter.
- Enligt henne är jag försumlig. - Tänk om Michonne visste om det här.
- Vi sitter i samma båt. - Har hon ändrat sig om marknaden?
Skojar du? Hon tillåter inte ens en ny omröstning.
- Inte sen hon fick rådet på sin sida. - Precis som med det nya folket?
Marknaden är viktig. Inte bara för Kingdom, utan för alla.
- Vi måste sluta oss samman igen. - Jag vet.
Men Michonne känner inte ens till det här med Maggie.
Där.
Rosita, är du oskadd?
Vad hände? Hur mår du? Var är Eugene?
- Jag såg er ge er av tillsammans. - Jag lämnade honom i ladan.
- Vilken lada? - Jag vet inte. Jag lämnade honom...
- Vi tar henne till Hilltop. - Eugene är kvar därute.
Det blir snart mörkt. Vi får hoppas att han sitter säkert tills imorgon.
Kom igen.
- Gör din hund alltid så där? - Han har sina skäl.
Jag är imponerad. Trevligt att du lagar mat åt oss.
- Du är bra på det här. - De kan nog laga mat i Hilltop också.
Var det därför vi kom hit, för att jag behöver ett förkläde?
- Den snubben? Jag klarar mig själv. - Jag har aldrig sagt nåt annat.
- Maten är klar om en halvtimme. - Bra, då hinner vi precis.
Hinner vad?
Jag vet att du tror att jag fortfarande letar efter honom.
- Gör du det? - Jag hittade aldrig kroppen.
Aldrig.
Efter ett tag blev det helt enkelt lättare att stanna härute.
Du måste släppa det där.
Så ja, det blev bättre.
Kom, maten är klar.
Hur fick du ärret?
Var är hunden? Hans mat blir kall.
Hunden!
Släpp den och vänd dig sakta om.
- Jag kan inte. - Släpp den, sa jag.
Du förstår inte...
Ne... Nej!
Vad är det frågan om?
Daryl?
- Skuggar du mig? - Vad gör du härute?
Släck den och gå tillbaka till lägret.
- Förbannat! - Vad är det för fel?
Stanna här.
Lugn. Jag har dig, gubben.
- Daryl! - Håll dig borta!
Försiktigt, försiktigt...
- Är du okej? - Det är bara ett skrapsår.
- Jag sa åt dig att hålla dig borta. - Varsågod för hjälpen.
- Hur mår hon? - Hon är fortfarande utslagen.
Men hon klarar sig, hon är bara uttorkad. Enid gav henne dropp.
Det kändes konstigt att se henne efter all denna tid.
Aaron också. Vad gjorde ni därute?
Jag har tränat honom och pratat med honom.
Hållit kommunikationerna öppna och sett att de är vid liv.
För att slippa vara här?
För att få med Alexandria på marknaden.
- Det går inte. - Jag kan inte acceptera det.
- Det borde inte du heller göra. - Alla märker hur mycket du är borta.
Marknaden är viktig för alla, men du behövs här. De valde dig till ledare.
- Det kanske var ett misstag. - Jesus...
Du anser att du bara håller ett löfte till Maggie, men du tog jobbet.
Sluta låtsas att det är tillfälligt. Hon är inte här men det är du.
Ditt folk räknar med dig. Maggie räknar med dig.
Jag räknar med dig.
Jag sticker ut imorgon och letar efter Eugene.
Du måste stanna här och hålla ihop stället.
Här, använd den. Det är bra mot infektionen.
Hej, hunden.
Hunden kollar fällorna och meddelar om jag har gångarproblem.
Den har dock aldrig fastnat förut.
Hursomhelst, tack för hjälpen.
Ingen orsak.
Tack för att du räddade mig.
Det vore schyst om du inte sa nåt till mamma.
Sätt fart, hunden!
Fällorna är inte till för djur.
Så sakta och smärtsamt ska inget behöva dö.
Jag vill bara hålla gångarna borta.
Men de tycks ha blivit fler och fler på sistone.
Mamma säger att du är hennes bäste vän.
Den som alltid har ställt upp i alla lägen.
Hon saknar dig.
Hon oroar sig för dig. Du märker väl det?
Hon vet var jag finns och hur hon hittar mig.
Det borde hon inte behöva.
Är det vad du vill? Ha mig kikande över din axel hela tiden?
Det handlar inte bara om mig.
Det här är ofattbart, fullständigt ofattbart.
- Hör här... - Sluta.
Vet du vad det här är?
- Det här är en äkta Stradivarius... - ...från cirka 1725.
Han hittade den i en herrgård utanför Philadelphia.
- I ungens rum, av alla ställen. - Som om ungen skulle sakna den...
Har du rest runt med en instrumentsamling all denna tid?
- Varför? - Det är konst.
Nu börjas det igen...
Länge har historiker och arkeologer undrat-
- hur urtidsmänniskorna överlevde neanderthalarna.
Hur besegrade vi dem trots att de var större, smartare-
- starkare, snabbare och hade bättre redskap än vi?
Varför finns vi kvar men inte de?
Sen hittade man en grotta.
I den grottan hittade man en 40 000 år gammal flöjt.
- En flöjt? - Just precis.
Då insåg man att urtidsmänniskorna kanske inte besegrade dem.
Inte i den bemärkelse som vi använder ordet.
De slöt sig samman för att undvika nederlag. De satt runt lägerelden-
- och delade berättelser i form av musik och målningar.
De skapade en gemensam identitet, skapade samhällen och växte.
Medan de växte drog sig neanderthalarna tillbaka-
-och efter ett tag dog de ut.
Detta... det här... det här är det enda som skiljer oss från djuren.
På gott och ont för det oss samman.
Om vi vill återuppbygga nåt så får vi inte ignorera det.
Efter allt som du har sett och gjort...
...tror du att det är allt som krävs?
Ja, de bäst anpassade överlever.
Att dela med oss...
Det utgör en del av det som gör oss starkare.
Vi når troligen Alexandria innan ni når Hilltop.
- Behöver ni proviant så ta den. - Jag skulle föredra sällskapet, ärligt talat.
Följ med. Det är det minsta man kan begära efter mordet på Lukes violin.
Det är bäst så här, det vet du.
- Du behöver inte oroa dig för Maggie. - Vi kan inte ta risken.
- Vem vet vad hon gör om hon ser mig? - Michonne, Maggie är borta.
Hon tog med sig Hershel. Jesus leder Hilltop nu.
- Var är hon? Och hur vet du det? - Michonne.
- Vad är det? - Gångare. Sätt fart!
Ta era grejer.
Michonne, DJ måste ge oss våra vapen.
- Michonne! - Hur ska vi annars kunna slåss?
Vi behöver våra vapen!
Michonne!
DJ, vapnen!
- Helvete! - Vi delar på oss.
Luke, följ med Siddiq och DJ. Resten av oss följer henne.
Det är samma flock som attackerade ert läger.
Herregud...
Michonne, vi måste härifrån!
- Vi måste ge oss av. - Michonne...
- Har du sovit gott? - Bra.
- Bra... och du? - Jättebra.
- Så bra. - Vi ger oss av om tio minuter.
Jag vet hur det är att oroa sig för sin familj.
Att ha ansvar för att skydda dem och att känna skuld när de lider.
Hon överlever. Det gör vi alla.
Eftersom ni måste.
- Jag borde veta. - Jag vill bara ge oss ett hem.
- Du vet, nånstans där det är tryggt. - Det kommer ni att få.
Här är det stopp för mig.
Jag borde ha berättat om Maggie tidigare. Förlåt.
- Var är hon? - Med Georgie, långt härifrån.
Hon hjälper henne med nåt nytt samhälle. Det är allt jag vet.
Jag ville berätta tidigare, men jag lovade nån att låta bli.
Det innebär att du kan följa med oss till Hilltop. Du borde göra det.
Nej, jag behövs därhemma.
Jag höll mitt löfte till Judith.
Carl, då? Hur blir det med ditt löfte till honom?
Det är inte så enkelt.
De där spjuten...
- Är ni från Hilltop? - Ja, och ni?
- Alexandria. - Vi är på väg dit nu.
Vi har ett meddelande. Vi har en av era. Rosita Espinosa.
Hon är skadad.
Hälsa dem att Michonne och de andra är på väg till Hilltop, oskadda.
- Connie... - Vad är det?
- Sätt fart. - DJ, vänta.
Ser du nåt? Vad är det?
Hon säger att det inte var nåt.
Kom igen.
- Är Enid fortfarande kvar? - Såvitt jag vet. Hurså?
Jag undrar om hon känner igen mig. Det var ett tag sen. Jag är längre.
Typ, större.
- Du är bedårande. - Nej, det är jag inte.
Om inte Enid gillar bedårande.
Vilken trevlig överraskning.
- Vad för er ända hit? - Henry.
- Han har blivit intresserad av smide. - Det kan vi nog hjälpa till med.
- Jag tyckte jag hörde en hoj. - Kul att se dig.
Vad gör du här? Är det nåt på gång?
Vi hittade Rosita utanför murarna igår. Hon är rätt illa tilltygad.
- Är hon här? - Ja.
Och Eugene saknas. Vi ska ut och leta nu.
- Vi kan behöva en bra spårare. - Självklart.
- Följ med. - Då följer jag också med.
Nej, kom och gör dig hemmastadd.
Jag kan terrängen och vet var vi bör börja leta. Jag borde följa med.
Nån måste hålla igång stället, så då stannar väl jag.
- Men nästa klagomål om nån kazoo... - Jag tar hand om det, jag lovar.
Hunden!