Jeg husker.
Jeg så at hun var våken, så...
Hvordan skjedde det?
Si det til meg, vær så snill.
Moren min er død.
Hun ble bitt.
Jeg måtte se henne dø... for ikke lenge siden.
Hun trodde at folk, sjelene deres,
var fanget i kroppene til de monstrene,
at å drepe de døde lar de levende dra videre til livet etter døden.
Carl tok meg med tilbake til samfunnet ditt,
og jeg fortalte ham hva moren min trodde...
Og vi så noen av de døde.
Han ville hedre henne.
Han prøvde å vise meg at jeg kunne stole på ham...
Det var slik det skjedde.
Han døde da han viste respekt for en kvinne han aldri hadde møtt.
Men det var farlig.
Det var farlig, og jeg tenkte ikke over det.
Jeg burde ha gjort det.
Men det eneste som er igjen av de vi mister, det som var deres...
...er ideene deres.
Takk.
- Vi skal ta dem i dag. - Det skal vi.
Når vi gjør det, kan vi komme tilbake til Kongeriket?
Jeg rømmer ikke igjen.
Kanskje.
Hvordan går det, sjef?
Hvis dette blir vår siste morgen, blir det sannelig en fin morgen.
Dette er ikke det siste av noe.
Det kan bli det for noen av gruppene. Det aksepterer jeg.
Jeg aksepterer ikke en dritt.
Det er ikke simpel aksept eller pessimisme. Ikke noe av det.
Men for å rettferdiggjøre alt vi har mistet, må vi risikere alt.
- Vi mister ikke en dritt! - Jerry.
Greit, vi tar denne veien, og holder oss ved trærne.
Vi kommer dit fortere. Og vi kan holde øye med veien.
Ja, om de planlegger noe, ser vi det.
Tror du at dere kan stole på Gregory? Det han sa?
Jeg låste ham inne i huset.
Han visste at jeg ikke ville la ham gå fri.
Han visste at han kom tilbake til det.
Han tror ikke på noe annet enn seg selv,
og han må ha stolt veldig på Frelserne
for å sende oss til felle og tro at det ville gå bra for ham.
Ubrukelige Dwight fortalte ham det ikke. Den drittsekken kan planlegge å lure oss.
Morgan. Hva er det?
De er borte.
De gjør noe.
De var...
De var borte... Ham... De var på vei inn.
Jeg spurte Maggie om vi kunne fjerne vandrerne fra muren.
De drev dem vekk, så vi skulle slippe å tenke på dem
når vi dro ut.
Han gjorde det.
La oss fortsette å gjøre oss klare. Første gruppe går om 20.
Han sa: "Når vi drar."
Du og folket ditt blir ikke med.
Du kan bli her. Men du er ikke en av oss.
Så lenge vi er enige om det.
- Kanskje du ikke burde bli med oss. - Jeg må.
- Du har gjort nok. - Jeg må.
- Morgan... - Rick.
Jeg må. Jeg må...
Det er ikke meg.
Det er alle andre, og jeg skal holde dem i live.
Jeg skal forhindre at Henry...
Vi...
Vi er verre enn vi var,
du og jeg. Vi er det.
Det løftet du gav de mennene i baren.
Det var det som måtte til, men...
Det var noe annet.
Det var galt av deg.
Og vi gjorde det fordi...
Vi har begge mistet alt, det som er bra.
Hvilken rolle spiller det om vi bruker resten på å holde folk i live?
Fordi vi ikke har mistet alt. Ikke enda.
Det har vi. Og vi kan ikke dra tilbake.
Så la oss fullføre dette.
VEKK MED DEG
Det suger, gjør det ikke?
Selv med det ekle
arret på siden av ansiktet,
hadde du en gang disse menneskenes respekt.
Men nå?
Nå har du ikke en dritt.
Last ham ombord.
Der er kule-makeren min.
Laget under oppsyn og bestilling fullført for som bare det, slik jeg lovet.
Hver kule er kontrollert av meg.
Til helvete med søvn, og innsatsen er tredoblet, det er gjort.
Ta en test.
Regina har forklart planen for deg?
Det er derfor jeg ba om å bli med.
Avhengig av terrenget og timingen, kraften og forberedelsene,
tror jeg vi burde prøve på ett brutalt angrep.
En skuddlinje som kan minimere sjansen for kaos
og fullføre dette på mindre enn ti.
Er du sikker på at det er noe du vil se?
Det er mer noe jeg trenger.
Se på deg.
La oss få inn lasten, og dra!
Lance, Duke... Boyland-veien.
Kartet viser hvor jeg er, om det blir trøbbel.
Nei, vi fikser dette, jefe.
Det har dere rett i.
Idioter.
Kan du ikke bli med, Gabey? Det er en fin tur.
Jeg har noen synder å bekjenne.
Tilgi meg, Fader, for jeg har syndet.
Sikkert når som helst nå.
De mennene jeg sendte ut på veien,
som setter opp veiblokkeringen med de døde,
uvitende om at de skal bli en av dem snart...
For Rick og gjengen hans, skal ta dem.
Jeg liker ikke å ofre mitt eget folk. Det vet du, ikke sant?
De gutta der, de kom med Simon.
Noen av oss måtte ta en for laget,
det kan likegreit være dem.
Jeg forstår fortsatt ikke.
Ricky fikk litt informasjon, som gjør at han tror han kan ta meg.
Greia er at det kom fra en langt fra pålitelig kilde,
så hvis jeg var ham, ville jeg holdt utkikk.
Å fjerne den veiblokkeringsgruppen vil gå Rick til å tro
at han har hele historien om hvor jeg skal være.
De kommer for å ta meg. Men det er det som er fellen.
Og det er slik vi skal ta dem.
De vil finne et kart med når og hvor jeg skal være,
og de vil tro på det,
for de har drept alle de stakkarene.
Hei! Jeg gir opp! Jeg...
Jeg er ferdig!
Det var ødelagt, kompis.
Jeg mener, herregud!
Du dør ikke, ikke sant?
Du bør prøve det en gang.
Hør her...
Du tror ikke du kan drepe deg ut av
å se alle andre dø, gjør du?
For la meg si deg en ting... det vil ikke skje.
Morgan? Er du med oss?
Bra folk, jeg fant noe på en av dem.
- Hva er det? - En liste og et kart til.
Og det som ser ut til å være annen fakta.
De sender Frelserne til Old Mill-veien.
Det er der Negan vil være.
Vi må dra til Negan før de finner ut hva som skjedde her.
- Maggie. - Jeg er her.
Tiden er inne. Det var en felle.
Så vi endrer planen.
Så det er alt? Bekjennelsen er at du skal drepe alle sammen?
Da du snakket tidligere, virket det som at du ikke ville det skulle skje.
Det handler ikke om hva jeg vil, Gabey. Det har aldri gjort det.
Nei!
Han falt ut døra!
Følg etter! Han ser ingenting.
Jeg må advare dem, Eugene.
- Du kan ikke gjøre dette... - Hold kjeft.
Ellers bruker jeg ammunisjonen
til å knuse skallen din, her og nå!
Forstår du? Gjør du det?
Ja.
Se på deg.
Hva skjer med troen din når du virkelig trenger den?
For meg ser det ut som det eneste som er verdt å huske.
Beklager, Eugene.
Jeg må ta førsteretten på Gabey-gutten.
Du sa du ikke ville dø en meningsløs død.
Du kan ikke alltid få som du vil.
Få ham inn i bilen.
Du vil holde de trygge,
og du tror du må drepe for å gjøre det.
Det er ikke helt trygt for deg, hvilket vil si at det ikke er trygt
for de du prøver å holde trygge.
Det er litt av en gåte. Eller så er det ikke det.
Mn du kan stoppe folk, uten å drepe de.
Du stoppet nesten meg.
Jeg har et enkelt forslag. Noe å prøve.
Denne enden for de døde, og denne for de levende.
Så blir ting bedre.
Jesus. Jeg begynner å like ham.
Jesus.
Herregud. Her du sett en så stor en?
Nei. Ting forandrer seg.
La oss dra.
- Hvor mye lengre. - Vi nærmer oss. Over kanten.
Frelsere!
Jøss, Rick. Ser man det.
Lurt igjen. Lurt trill rundt.
Jeg tar ditt bakholdsangrep med et enda større bakholdsangrep.
Hva med å komme og møte oss?
Jeg er overalt, Rick.
Flere megafoner, flere walkietalkier.
Velg en retning og løp.
Se hvordan du klarer deg. Gjør det morsomt for oss.
Gjett hva mer jeg gjorde?
Jeg tok med noen av de gamle vennene dine.
Husker du din gamle venn, Eugene?
Det er han som gjorde denne dagen mulig.
Det samme gjelder Dwight.
I tilfelle du lurte, lurte han deg ikke med vilje.
Nei, han er bare et feigt null som er elendig på livet,
og nå får han stå her og se dere dø,
og skal må leve med det.
Gabriel,
han må bort.
Vi tømmer huset i dag, Rick.
Og så, har vi deg.
Det trengte aldri å bli en kamp.
Du hadde bare trengt å akseptere hvordan ting er.
Så...
Da starter vi.
Gratulerer, Rick.
Tre!
To!
Én!
Nå!
Eugene!
Han løper!
Er Gregory allerede her?
Vi etterlot ham i huset. La de ta ham.
Fortsett. Til møtepunktet. De andre bør være der.
- Vent! - Hva er det som skjer?
Jeg skal prøve å sakke dem ned.
- Gå. - Hva, bare deg?
De kan høre henne. De kan høre henne i New Jersey.
Jeg vet ikke med Jersey, men jeg lar deg ikke gjøre dette alene.
- Tror du jeg gir deg våpen? - Jeg blir uansett.
Er noen av dere med meg? For jeg er med henne.
Selv om hun ikke er med oss.
Han gjorde dette! Ta ham.
Morgan.
Du må ikke, Morgan.
La oss rydde opp i dette, skal vi?
Vent litt til.
Ikke skyt. Vær så snill.
Vi er ferdige. Det er over.
Bare så du vet det, var elle melle-reglen bare tull.
Jeg tok et valg.
Jeg ville ikke drepe en unges far foran ham.
Det viser seg at det ville vært det beste jeg kunne gjort.
Hadde jeg gjort det, hadde kanskje gutten vært i live.
Du er slått. Folket ditt er tatt.
Jeg kommer meg ut av det. Jeg gjør alltid det.
Det er bare du og jeg, Rick.
Og du, er revet i stykker.
Jeg er større, og slemmere.
Og jeg har et balltre.
Vi kan få en fremtid.
Jeg vet jeg vil det.
Bare gi meg ti sekunder på å si hvordan.
- Nei. - Bare gi meg ti sekunder for Carl.
Ti... ni...
Carl sa at det ikke trenger å være en kamp lengre.
Han tok feil. Åtte...
Nei. Han hadde rett.
Se hva du gjorde.
Carl visste ikke en forbanna ting...
Redd ham.
- Nei! - Maggie!
Nei, han kan ikke! Han drepte Glenn!
- Vi må. - Vi må avslutte det, Rick!
Vi må gjøre det rett.
Vi kan ikke gjøre det rett, men dette gjør at det er over.
Nei, det er ikke over!
Det er ikke over før han er død!
Nei!
Nei...
Det som skjedde, det han gjorde... det vi tapte,
det må være noe etter dette.
De som har de oppe, ta ned hendene.
Vi drar hjem nå, alle sammen.
Negan lever.
Men hans måte å gjøre ting på er over.
De som ikke kan akseptere det vil betale for det. Det kan jeg love.
Og de som vil leve i fred og ro...
...som vil komme til enighet...
Denne verdenen er deres.
Vi er livet. Det er døden!
Og den kommer for å ta oss, med mindre vi står sammen!
Så dra hjem!
Så begynner arbeidet.
Den nye verden begynner.
Alt dette...
Alt dette er bare det som var.
Det må være noe etter dette.
Hva skjedde med våpnene deres? Var det deg?
Det var det.
Jeg introduserte et saboterende aspekt
ved produksjonen, hvilket mine kolleger ikke hadde kjennskap til,
inspirert av Gabriels intensjonelle udugelighet,
og et par ting du fortalte meg før jeg kastet opp på deg.
Ergo, skapte jeg en liten feil for en stor eksplosjon.
Det var for oppkastet.
Greit nok.
Det er til Henry.
Vil du fortelle ham at jeg klarer meg?
Gjør du det?
Jeg skal prøve.
Jeg vet at jeg trenger å klare meg.
"Min nåde overvinner min vrede."
Unnskyld meg, Maggie?
Gutta drar tilbake til Sanctuary.
De skal prøve å lage noe annet ut av det. Jeg vet ikke.
Greia er at... Jeg skulle aldri vært der.
Jeg har lest den boken, A Key to a Future.
Jeg kunne ha bygd ting.
Jeg kan gjøre noe av det virkelig, for dette stedet, for folket.
Det er det jeg vil gjøre med livet mitt.
Og du gav meg det livet, så...
Ok.
Hei. Glad du er her.
Glad for å være her, tror jeg.
Vi vet du er det.
- Er det dere? - Ja, mer glass.
Og flere som kan hjelpe med å sette det sammen.
Kom deg ut.
Jeg vet hvorfor jeg er her.
Jeg vet hva jeg gjorde mot Denise...
...mot deg, mot andre.
Det spiller ingen rolle hvorfor.
Men jeg visste at jeg måtte ta konsekvensene. Og det burde jeg.
Jeg er klar.
Jeg fikk se Negan bli tatt, og det er nok.
Jeg?
Jeg er en drittsekk.
Vi kan ikke gå tilbake til slik ting var.
Beklager. Jeg beklager.
Vær så snill.
- Vær så snill... - Hold kjeft.
Du går. Og du fortsetter å gå. Og kom aldri tilbake hit igjen.
Hvis jeg ser deg her igjen, dreper jeg deg.
Du går og retter opp i ting.
Finn henne.
Jeg er en venn av Rick.
Fra Alexandria.
Han sier at du kan komme tilbake til samfunnet, hvis du vil.
Hvorfor?
Rick prøver å skape noe.
Han trenger all hjelp han kan få.
Han vil vise folk at ting kan forandres.
Du vil ikke være alene.
Folk...
Alt handler om folk.
Alt i livet som er verdt noe.
Hva heter du?
Morgan Jones.
Du kan kalle meg Anne.
La meg hente tingene mine. Vi kan dra.
Eller så kan du dra. Jeg blir.
Jeg vil være alene. Jeg trenger å være det.
- Jeg trodde du sa... - De er det, men jeg kan ikke.
Jeg kan ikke.
Bryllupsreise
Jeg ville bare si at du har rett,
angående å redde Frelserne fra satellittutposten.
Å ha dem her.
Jeg angrer ikke på det jeg gjorde.
Men du hadde rett.
Og Rick hadde rett i å ikke drepe Frelserne.
- Hadde han rett? - Det hadde han.
Ikke om Negan.
Hva betyr det, Maggie?
Vi har mye å gjøre.
Vi må bygge opp dette stedet. Gjøre det bedre enn det var.
Få det til å blomstre for de som bor her.
Vi trenger styrken vår, muligheten til å forsvare oss bedre.
- Vi må ha det. - Det skal vi få.
Men Rick og Michonne...
Det var feil av Rick å gjøre det han gjorde.
Michonne også.
Så vi skal vente på det perfekte øyeblikket...
Så skal vi vise dem.
Ja.
Det skal vi.
Vi vet du er våken.
- Jeg sa aldri at jeg ikke var det. - Bra.
For vi må fortelle deg noe.
Og du trenger ikke å åpne øynene dine nå.
Men du skal åpne dem snart,
for vi skal tvinge deg til å se hva som skjer.
Og dette handler ikke om de du drepte.
Nei, vi har drept folk. Nei, dette handler om hva du gjorde mot oss,
hva du gjorde mot så mange.
Hvordan du tvang folk til å leve for deg, hvordan du undertrykket folk.
Jeg reddet folk.
- Michonne. - Han må vite det.
Dette er ingen diskusjon.
Vi kan åpne stingene for å minne ham på det.
Carl så for seg noe bedre.
Alle som jobbet sammen mot noe større.
Og du skal også ha en jobb.
Ja. Du får være en del av det.
Du blir et eksempel på hva dette skal bli.
Vi skal ikke drepe deg.
Vi skal ikke skade deg.
Du skal råtne i en celle.
Resten av livet, dag inn og dag ut.
Du blir bevis på at vi skaper en sivilisasjon.
Noe lignende det vi hadde, noe vi skal få tilbake.
Og du får se det skje.
Og du får se hvor feil du tok
om hva folk kan være, om hva livet kan være.
Du, i live, skal hjelpe med å vise folk at ting er forandret.
At å holde deg i live lønner seg, det er bedre.
Det blir din rolle.
Etter alt dette,
er du kanskje nyttig.
Takk.
Jeg forstår.
Nå vet jeg.
Du har gitt meg så mye...
...etter at du har gitt meg så mye.
Jeg kan se det.
Kjære Carl, jeg husker det.
Jeg glemte hvem jeg var. Du fikk meg til å huske det.
Jeg husker den følelsen, da jeg gikk med deg den dagen.
Det var som om jeg endelig visste hvem jeg var, for første gang i livet.
Tingen er at vi gikk ved siden av hverandre,
men du førte meg et sted.
Du førte meg hit, du førte alle til den nye verdenen.
Du viste meg den nye verdenene, Carl.
Du fikk det til å føles ekte.
Jeg ser det. Jeg husker.
Pappa.