De... De har våpen.
Mange. Jeg så det.
- Hva? - Den gruppen.
Kvinnene jeg møtte...
De har et våpenlager. De har våpen.
Hvorfor sa du det ikke før nå?
Jeg lovet, Rick.
Tenker du noen gang på dem du har drept?
Ja.
- Er du klar om det går dårlig? - Det gjør det ikke.
Om det gjør det, trenger du ikke ha skyldfølelse.
Jeg har skyldfølelse. Jeg kommer til å ha det.
Tara, du trenger ikke det.
Du må dekke dette med en presenning.
- En presenning? - En presenning.
- Hvorfor det? - Tenk over det.
Bare si det.
De vil ha varme, -
- så de sender ut skudd før den siste frosten.
Når vi drar av presenningen, dør de naturlig.
Da blir det mindre luking. Få på presenningen.
Skal bli, sjef. Vent...
Hvor skal du? Jeg er ikke bonde. Jeg trenger hjelp.
Nei da. Jeg så en blåbærtue utenfor.
Er den ung nok, drar jeg den opp og planter den her.
En god tue produserer bær I over 40 år.
Vi må begynne å oppføre oss som om vi skal være her så lenge.
Greit.
Bare legg på presenning, ikke rør. Jeg skal se på det etterpå.
Se etter signalet når du er oppe.
- Når begynner klokka? - Så fort hun er inne.
Går det bra?
Bra nok.
Jeg er glad du kom. Jeg vet at det har vært vanskelig.
- Jeg vet du ikke vil dette... - Ville ikke dette.
Men jeg begynner å forstå hva som står på menyen.
Vi kan skjule oss som disse folkene, prøve å tjene Frelserne, -
- og jeg kan se på at du blir banket av og til, -
- eller så kan vi slåss. Så her er vi.
Og det å være sammen med deg...
Det gjør at jeg kan leve med frykten.
Jeg burde ha prøvd hardere å stoppe Rosita og Sasha.
Om jeg hadde ventet én dag til...
Sasha er flink til å skyte, og Rosita kan ta vare på seg selv.
De er sikkert tilbake på Hilltop nå.
Jeg håper det. Vi trenger dem. Det er fortsatt mange som må dø.
Hei sann. Går det bra?
Kan jeg få litt vann?
Jeg burde presentere meg.
David.
Jeg lurer på om du husker meg fra I går kveld.
Gjør du?
Nei.
Det kan jeg tilgi.
Det var jævlig I går kveld.
Jeg var fyren som ga tauet til folkene som bandt deg.
Jeg har alltid litt på lur.
Det er så mye moro og interessant -
- man kan gjøre med tau.
Herregud, så pen du er.
Om jeg gir deg vann, -
- noe jeg ikke har lov å gjøre, -
- kan du gjøre noe for meg?
Noe du ikke har lov å gjøre?
Kan du?
Si hvor tørst du er.
Dra til helvete.
Faen.
Det varer bare lenger om du kjemper imot.
Som forresten er greit for meg.
Du!
- Hva pokker gjør du her inne? - Negan...
Tror du jeg trenger et svar fra deg?
Jeg ser at du prøver å voldta henne.
Du prøvde å voldta henne, ikke sant?
Det er uakseptabel oppførsel.
Voldtekt er mot reglene her.
Jeg vil ikke være noe sted der det ikke er det.
En sjef som lot noe slikt fare?
David.
Du gikk over streken her.
Unnskyld.
Vet du hva?
Jeg godtar ikke unnskyldningen.
Du!
Hent...
Sasha.
For et nydelig navn.
Hent en ny T-skjorte til Sasha.
Beklager at du måtte se det. Beklager tauet også.
Sikkert unødvendig, -
- men du stelte til et helvetes styr I går kveld.
Fy faen.
Jeg husker deg.
Ja. Du var der.
Faen. Nå skjønner jeg det.
Det skal du ha. Du har digre dameballer -
- som kom brasende inn på den måten.
Det store spørsmålet, og jeg må ha sannheten nå:
Ba Rick deg om dette?
Rick?
Kjerringa di?
Nei.
Uansett må du ha trodd at det skulle bli slutten, -
- siden du kom alene sånn som det.
Men sånn trenger det ikke bli.
Stikk motsatt. Dette...
Dette kan bli begynnelsen.
Denne kniven er din nå.
Du kan prøve å bruke den til å drepe meg.
Men siden jeg står over deg med et balltre, -
- virker ikke det så smart.
Du kan bruke den til å kutte deg på håndleddene, -
- noe som hadde vært jævlig synd, men jeg skjønner det.
Du er tydeligvis ikke optimist, -
- med tanke på det som har skjedd I det siste.
Du kan sitte der og ikke gjøre noe.
Eller vente på at David skal livne til igjen -
- og spise fjeset ditt, noe som òg er jævlig synd og ganske sprøtt, -
- men faen heller... Smaken er som baken.
Eller -
- du kan bruke kniven -
- og hindre at Voldtekts-Davey blir Levende Døde Voldtekts-Davey, -
- redde deg selv -
- og slutte deg til saken.
Jeg vet hva jeg hadde gjort.
Hva da?
Jeg mangler en mann.
Du kan ikke egentlig kalle denne drittsekken en mann, -
- men jeg mangler likevel en, og du har de digre dameballene dine, -
- og jeg har lyst å tøyle dem.
Du kan hjelpe meg med å drive dette stedet en dag.
Alle oss sammen, som følger reglene -
- og jobber på samme side.
Det var alt dette handlet om.
Og det kan fortsatt det for deg.
Det er vanskelig å se for seg, med tanke på hva jeg gjorde.
Men Sasha, alle har dritt vi må glemme.
Ta deg litt tid. Tenk over det.
Uansett hva du bestemmer deg for, blir det sånn.
Ikke noe press.
Og beklager igjen at du måtte se det, -
- selv om jeg vet at du har sett litt av hvert.
Jeg vil bare at du skal forstå.
Vi er ikke monster.
Hva har de gjort med deg?
De beskytter meg.
Jeg tok med noen bekvemmeligheter til deg.
Advarsel: Puta er ikke allergivennlig.
Vi diskuterte hvorvidt jeg burde komme inn hit.
De sa at om det utviklet seg en gisselsituasjon med kniven, -
- så ville jeg være på egen hånd.
Ville bare si det.
Negan fortalte om tilbudet han ga deg.
Jeg mener at du burde ta imot tilbudet, slik jeg gjorde.
Det er ille, men å slutte seg til ledelsen her -
- var det rette valget.
Jeg trodde jeg kunne være modig.
At jeg kunne være en som overlevde, slik som Abraham var.
Å kjøre den bobilen inn I solnedgangen -
- var blant de beste 37 minuttene I livet mitt.
Men jeg vet at jeg hadde vrangforestillinger.
Jeg har aldri vært så redd som den natten I skogen.
Jeg lå på bakken -
- og trodde tiden min var ute.
Og da jeg så det skje med en som var modig, -
- med en som overlevde, -
- og så skrekken ved å se den samme hendelsen bli gjentatt, -
- så bare...
Jeg klarte det ikke.
Om jeg er her, må jeg aldri gjøre det igjen.
Og ikke du heller, om du sier ja.
Vær så snill å si ja.
Han ville ønsket det.
Det ville han ikke. Jeg gjør det.
Vi er her enda. Ting har endret seg. Vi kan endre oss med dem.
Det må vi.
Gå.
- Han begynner å... - Vær så snill.
Gå.
Jeg tror ikke jeg har sett deg utenfor veggene.
Vi bygget veggene for å bruke dem.
Om jeg vil ha grønt, spiser jeg salat.
- Så hvorfor er du her? - Jeg håpet vi kunne snakke sammen.
Jeg så at du gikk ut hit alene. Jeg ble bekymret.
Hvor er vennene dine?
De gikk ut.
De ser etter noe de trenger.
Uten deg?
Jeg lurer bare på hvorfor du er her enda, Maggie.
- Nå som Carson er borte. - Hørte du skulle få ham tilbake.
Er det ikke sant?
Var det bare noe du sa?
Maggie, du må begynne å stole på meg.
Folk er anspente og bekymret.
Det hadde vært mye bedre -
- om vi kunne vise en samlet front.
Det hadde vært lettere om vi faktisk var en samlet front.
Du har rett.
Jeg må være mer åpen for å samarbeide.
Jeg beklager.
Jeg ville ikke at det skulle bli sånn mellom oss.
Jeg setter pris på det.
Det er aldri for sent å snu.
Om du mener det, kan jeg komme innom senere for å snakke mer.
Greit. Flott.
Jeg trodde det bare ville ta et øyeblikk.
Kan du holde vakt mens jeg gjør meg ferdig?
Gjerne.
- Det er en der. - Jeg kan gjøre det.
Jeg er her for å beskytte den gravide damen.
Den gravide damen trenger ikke beskytte meg.
- Har du drept en før? - Jeg hadde ikke vært her om ikke.
- Det er greit. Jeg klarer det. - Nei!
Herregud.
Greit. Gjør det, da.
Maggie!
Hjelp meg!
Går det bra?
Han har ikke drept en før. Han lærer.
Det var ikke det han sa til oss.
Takk for hjelpen.
- Tok du den selv? - Visst faen.
- Rachel. - Ja, mener jeg.
- Jeg skal gå og rense den. - Greit.
Hei.
Vær stille og legg hendene på hodet.
Vi burde ha drept deg I landsbyen.
Dere blir glade for at dere lot være.
- Du er ikke alene, er du vel? - Sett deg.
- Hva vil du? - Jeg vil at du skal sette deg.
Hei, Cyndie.
- Du lovet. - Ja. Det gjorde jeg.
Legg hendene på hodet.
- Jeg hadde ikke noe valg. - Hvorfor er du her?
Jeg sa at jeg ikke hadde noe valg. Men det har dere to.
Vennene mine er der ute nå, og de skal ta dette stedet,
- forhåpentligvis uten skudd. - Hva? Skal dere ta stedet?
- Hva snakker du om? - Vi trenger våpnene deres.
- Hva? - Vi skal kjempe mot Frelserne.
- Dere burde slutte dere til oss. - Nei.
Frelserne drepte fedrene deres, -
- brødrene, ektemennene, sønnene deres, og dere rømte.
Jeg trodde vi ble kvitt dem.
Beatrice sa at de var flere, og hun hadde rett.
De kom tilbake. De drepte vennene mine...
De drepte kjæresten min. De tok over. De tok fra oss alt.
Vi gjør alt Frelserne ber oss om.
Og de tror at vi fortsatt gjør det, men nei.
Vi skal kjempe mot dem. Og vi har andre grupper med oss.
- Med Oceanside hadde vi hatt en hær. - Så det er alt?
- "Takk for våpnene. Bli med oss." - Kjemper vi sammen, kan vi slå dem.
- Vi må prøve. - De kommer til å vinne, Tara.
- Jeg har sett det. Du også. - Snakk med lederen av gruppen min.
Bare en prat, og vi trenger ikke ta over stedet.
Vi vil ikke. Jeg kan signalisere at de skal stoppe.
Men dere må si det nå.
Vi gjemmer oss ikke bare I skogen.
Vi gjør noe. Vi gir ikke opp. Jeg ville ikke bryte løftet mitt.
Men verden kan tilhøre gode og rettferdige mennesker...
- ...om vi er modige nok til å prøve. - Vi er ikke gode.
Og vi er ikke modige. Verken du eller jeg.
Hun er det. Det er derfor vi sitter I saksa nå.
Tara, om dere tar våpnene våre, kan dere like gjerne drepe oss.
- Det er det dere gjør. - Vi burde snakke med dem.
- Nei. - Vi kan prøve å forhindre dette.
Nei, Cyndie.
Det betyr ingenting. Dere kan ikke.
OCEANSIDE MOTELL
Løp!
Våpenlageret.
Ned på bakken.
Legg hendene på hodet.
Vær så snill.
- Dreper folkene dine folkene mine? - Bombene var utenfor veggene.
Du kunne ha forhindret dette. Jeg håper at alle har det bra.
- Det er best for deg. - Reis deg. På tide å dra.
- Det er beina mine. - Stopp. Gå tilbake.
Cyndie! Stopp!
- Den er tom. - Hva?
Den er ikke ladd. Vi kom ikke for å skade noen.
Cyndie, gi meg den. Nå.
- Natania, bare snakk med Rick. - Hold kjeft.
- Alle ned! - Hendene på hodet.
Rolig. Vi vil ikke at noen skal bli skadet.
Hold dere nede og hør på det vi sier.
Vi vil at dette skal gå så enkelt og fredelig som mulig.
- Dere kan gjøre det sånn. - Sett dere ned der. Vær stille.
Vi har laget mye lyd.
Vi vil få det overstått, så dere kan sende folk til å omdirigere -
- alt som er på vei hitover.
Tara sa at skogen er relativt tom, så vi tar ingen sjanser.
Ingen trenger å bli skadet.
Dette handler kun om det dere har. Det vi trenger.
Ingen får ta noe!
Dere må la alle gå.
Og dra med en gang. Bare gå, eller så dør hun.
Vi skal la dere være.
Men vi tar våpnene deres. Det forandrer seg ikke.
Natania, ikke sant?
Legg fra deg pistolen.
- La oss snakke om endringer. - Nei. Dra. Nå.
Michonne, la være!
- Vi vil bare være I fred. - Vi skal la dere være I fred.
Bare slipp henne.
Ellers dreper vi dere. Det vil ingen.
De vil vi skal kjempe mot Frelserne.
Vi prøvde det. Vi mistet altfor mye.
Vi skal ikke miste mer. Ikke våpnene våre. Ikke tryggheten.
Ikke etter alt vi gjorde for å komme hit.
Vi skal vinne.
Med våpnene deres, med eller uten hjelp fra dere.
Natania... Legg fra deg pistolen.
Dreper du meg, dør du.
Og folkene mine tar våpnene, og ingenting forandrer seg.
Kanskje vi burde prøve.
Besta, slutt. Det er over. Bare snakk med dem.
Det er ikke over!
De har glemt det. Dere har glemt det alle sammen.
Noen av dere vil faktisk kjempe, etter alt sammen.
Vi kan miste våpnene våre. Men om vi drar herfra for å kjempe?
Etter alt som har skjedd, må jeg minne dere på det.
Ja. Jeg skal gjøre dette. Og så skal jeg dø.
Men så viktig er det. Dette er livet deres, alle sammen.
Husk hvordan det ser ut. Husk hva de gjorde mot oss.
- Dere må se dette. Åpne øynene! - Rick! Vandrere!
Alle opp! Få barna bak oss. De kommer.
Første skift, still dere I rekka. Ut med knivene. Kun døde!
Ikke gå noe sted.
Skudd tre meter fra rekken. Det er alt!
Nå!
Nei. Vi kjemper ikke mot dem med dere.
Så ta de jævla våpnene og dra.
- Du vinner. - Nei.
Du vinner.
Hent inn folk til å rydde opp her.
Hva er det?
Du trodde vel ikke at du fikk beholde den?
Det er fortsatt en stund før jeg tror på at du er fullstendig med.
Små skritt.
Det er ikke personlig.
Om situasjonen var omvendt, ville nok ikke du trodd meg heller.
Likevel... Måten du reddet deg selv på, -
- måten du overga deg til meg på.
Det var en jævlig bra start.
Men vi har noen ting å jobbe med, Sasha.
Men jeg lover at jeg skal prøve å gjøre det morsomt.
Kortene på bordet.
En liten fugl sa til meg -
- at Rick og resten av folkene deres pønsker på noe.
Det må endre seg, og det skal du hjelpe meg med.
Vi skal finne en vinn-vinn-situasjon.
Hvordan? Hva skal du...
Jeg skal gi deg noen ting så det blir mer komfortabelt.
La deg få en smak av det vi har å tilby.
Nyt det I natt, for I morgen -
- blir en stor dag!
Kal!
- Ja? - Du må kjøre meg et sted.
Du må pakke en bag.
Hallo? Det er Eugene.
Ifølge ryktet er du helt med her.
Det virker kanskje ikke sånn nå, -
- men jeg forsikrer deg om at du også valgte riktig.
Jeg tok feil.
Jeg kan ikke.
Jeg nekter.
Jeg har sittet her -
- og prøvd å finne ut hvordan jeg kunne, etter det som skjedde, -
- når vennene våre fortsatt er der ute og fortsatt blir skadet av dem.
Jeg vet ikke hvordan jeg kunne si det.
Og nå -
- er jeg fanget.
- Du må hjelpe meg. - Det skal jeg.
Jeg skal hjelpe deg å bli vant til ideen -
- og illustrere ligningen og vise deg hvorfor...
Det var en feil.
Jeg var klar. Jeg visste...
Om jeg ikke drepte ham I går kveld, ville det være over.
Og jeg gjorde ikke det, så det er det.
Det må det være.
Du må skaffe meg noe...
En kniv, en pistol, et barberblad.
- Til Negan? - Nei.
Han kommer til å bruke meg til å skade vennene mine.
Vennene våre.
Og jeg kan ikke gjøre noe med det, -
- annet enn å sørge for at jeg ikke lever så han får sjansen.
Om han har meg, kommer han til å skade dem.
Jeg må dø.
- Det er eneste løsning. - Jeg tror ikke det.
Jeg vet du ikke vil gjøre noe for å stoppe dem.
Men vær så snill, Eugene...
Ikke la dem bruke meg til å skade folkene våre.
Du må gi meg noe så jeg kan stoppe dette.
En pistol, en kniv, glass.
Jeg bryr meg ikke. Jeg må dø.
Vær så snill.
Jeg skal vurdere det.
Takk.
Vi trenger vel ikke alt dette?
Jo.
Det er ikke bare dem jeg drepte.
Jeg tenker på dem jeg ikke drepte også.
Vi skal gi dem tilbake når det er over.
Jeg vil være med dere.
Noen av oss vil det, men ikke alle, og det må være alle.
Bestemoren min tror at alle kommer til å dø.
Bestemoren din tar feil om mye rart.
- Hvor er hun? - Hun ville ikke se dette.
Hun har lagt seg nedpå. Jeg slo henne ganske hardt.
Takk for at du reddet livet mitt. Og den andre gangen.
Og så den andre gangen. Kanskje I dag. Takk.
Du.
Takk. For det du gjør.
- Får vi ingen? - Niks. Vi sees, Rachel.
- Går det bra? - Ja.
Du har rett. Jeg trenger ikke ha skyldfølelse.
- Sasha? - Jeg er her.
Jeg har tenkt mye på fordeler og ulemper ved vår forrige samtale.
Jeg har bestemt meg for å si ja.
Dette gjør susen.
Det er gift, hjemmelaget av meg.
Det fører til den visse død omtrent 20-30 minutter -
- etter at du har tatt den.
Jeg liker å tro at det er smertefritt. Jeg er ikke sikker.
Jeg laget den for noen andre av lignende grunner, -
- men det viste seg at de løy for meg, -
- så jeg ombestemte meg.
Forskjellen her -
- er at du og jeg har reist sammen lenge, -
- og du har vist at du er ærlig, modig -
- og fullstendig selvbevisst.
Og jeg er viss på at jeg skylder deg noe.
Du ba meg om en utvei. Jeg har tilgang til en.
Bare så det er sagt: Jeg vil ikke at du skal dra.
Men det høres ut som om du allerede er borte.
ALEXANDRIA TRYGG SONE
- Går det bra? - Hvor er Sasha?
Det er noen her.
- Ro ned. Kom igjen. - Han sa han vil hjelpe oss.
Er det sant?
- Vil du hjelpe? - Ja.
Greit.
Ned på kne.
Oversatt av: Knutiboy