Tidligere i The Walking Dead....
Vi lever. Vi dræber dem alle.
Vil du med os et par dage, før du og Tara drager ud igen?
Jeg vil bare væk.
Heath og jeg tager på tur derfra.
Det er ulækkert. Smid det tilbage.
Den tørrer ud.
Det lugter forfærdeligt.
Vi kan tømme den og fylde den med Ms. Iris creme og lavendel.
- Hvad så? - Så har du noget fra havet.
- Jeg havde også sådan en... - Pokkers! Se!
Løb ikke!
Ved første forsøg.
Jeg skulle ikke igen, ikke dårligt, vel?
Der er en til!
Du må ikke løbe!
Vent!
Hun er ikke en af de døde.
Hun er i live.
- Vi skal stadig gøre det. - Nej, det skal vi ikke.
- Jo, jeg skal. - Nej, ikke hvis folk ikke ser det.
Men vi skal gøre det, og jeg vil gerne.
Men det vil jeg ikke, så vi lader være.
Sladrer du?
Sig det.
Er du en stikker?
Det er jeg ikke, men jeg vil ikke hjælpe.
Oversat af UNiTY www.DANiSHBiTS.org
Otte rustne dåser af Okra og en flaske aspirin.
Det er alt, vi har tilbage.
Bortset fra, vi stadig står oprejst.
Regel nummer et på forsyningstur.
Der er intet tilbage i denne verden, som ikke er gemt. Vi må bare finde det.
Fint. Vi må bare finde det.
Jeg blev ellers lige bekymret.
Vi tog længere væk, end vi burde.
Der er intet tilbage herude.
Vi har ikke nok brændstof til at lede videre.
Vi sagde, vi var væk i to uger. De er gået nu.
Så længe Hilltop holder deres del af aftalen, har vi mad hjemme.
Vi skal bruge ammo og medicin.
Vi kan ikke tage tilbage sådan. Folk regner med os.
- Hvorfor opfører du dig sådan? - Det betyder intet længere.
Det vi gjorde ved satellitstationen...
Alle de folk, som vi dræbte...
Du så det ikke. Du så kun, hvad der var tilbage.
Nej.
- Jeg måtte også gøre det. - Ja, for mælk og majs.
Det var ikke kun derfor, men det ved du godt.
Det er netop det.
Du så, hvordan vi levede, før I kom.
Vi anede intet.
- Vi troede... - Hvad?
- Det betyder intet.
Jeg forstår det nu.
Hvis det er dig eller en anden, så vælger du dig selv.
Man tager, hvad man kan, dræber dem på vejen -
- og fortsætter ufortrødent.
Ingen er sammen om dette. Ikke længere.
Det gør kun ondt, fordi du ved, at den smøre var vrøvl.
- Det er ikke dig, Heath. - Tara...
Det er mig.
Det er dig.
Og det er alle, der vil forblive i live.
Det er sandheden.
Vi tjekker ved kysten, men efter i dag vender vi hjemad.
Selvom vi kun har rustne dåser med.
- Jeg forstår det. - Fandt de noget i går?
- Ev nåede udmundingen. - Virkelig?
- Hvad så hun? - Intet.
Helt dernede, men der var intet.
Gør det bare.
Det betyder intet. Vi skal gøre det.
Rachel... nej.
Hej.
Det var ikke meningen.
Jeg er ikke her, for at gøre nogen fortræd.
Rachel...
- Sænk jeres våben. - Cindy, væk fra hende!
- Hun har intet gjort. - Det er ligegyldigt.
Undskyld, men jeg kom kravlende.
Jeg anede ikke, jeg var her. Det er jeg ked af.
Jeg kan bare gå min vej.
Okay.
Det er også fint.
Vi kan bare fortsætte dette.
Hvad tænker vi?
Der er mange blinde vinkler.
Lad os tjekke bag presenningerne.
- De havde åbenbart planer. - Men blev ikke færdige.
Den er tung. Der kan være noget godt.
Tara.
Vent!
Den vej!
- Heath! - Tara!
Heath!
Vi må høre, hvad hun har at sige.
Jo længere vi venter, desto mere er vi i fare.
Vi aftalte at tale om det, hvis nogen slap ind.
Det aftalte vi for længe siden.
Skal du på toilet, før vi begynder?
Nej, ellers tak.
Men måske...
Jeg er Nathania, det er Kathy og Beatrice, som du har mødt.
- Kan jeg høre klokker?- Det er vores. Vi har seks.
- Nogle i nærheden, andre langt væk. - Og lufthornet?
Vi kunne ikke finde så mange klokker. De lokker de døde væk.
- Ikke dårligt. - Det hjælper somme tider.
Men vinder rusker i dem. Heldigvis er området ikke hårdt ramt.
Evakueringerne, bådene... hvis de eksisterede.
Hvor er du fra?
Atlanta.
For længe siden.
Jeg fortsatte på farten.
Min ven og jeg har rejst rundt på egen hånd i et par år.
- Vi arbejdede på en fiskerbåd. - Er der nogen med dig?
Det var der. Vi blev væk fra hinanden.
Hvilken slags fiskerbåd?
- Trawler, trak vod, viktualie? - Den sidste.
Hvad lavede du her?
Du må forstå, vi bliver nervøse, når folk kommer her.
Ja, det kunne jeg se.
Min ven og jeg fandt resterne af et anlæg på en bro.
Vi søgte efter forsyninger, men blev angrebet af vandrere.
Vi forsøgte at slippe væk, men jeg faldt ned fra broen.
Jeg kæmpede mod strømmen, men endte i fjorden.
Flodmundingen? Bugten?
Jeg er ikke god til geografi, men troede, jeg var dødsens.
- Jeg besvimede ved stranden. - Det er Windsor-broen.
- Ved I, hvordan man kommer dertil? - Det gør vi.
- Hun svarede ikke på spørgsmålet. - Hvad var det?
- Hvad lavede du her? - Da Cyndie kom med mad, -
- fulgte jeg efter hende. Jeg måtte se, om der var hjælp.
- Hvorfor sniger du dig så omkring? - Jeg ville se, om her var sikkert.
Jeg er stadig i tvivl.
Jeg er ked af, at jeg gjorde jer bange.
Men hvis I viser mig vejen, så er jeg væk igen.
Jeg må tilbage til broen og finde min ven.
Hvis vi lader dig gå, er vi dårligt stillet.
- Du ved meget om os nu. - Hvis I lader mig gå?
Normalt havde vi allerede dræbt dig.
Vi skyder fremmede på vores område.
Men Beatrice sagde, du skånede hendes liv -
- og mit barnebarn mistede nær sit, da hun ville redde dig.
Pigen. Cyndie.
Det efterlader os med det spørgsmål, hvad vi stiller op med dig.
Ja, sikken knibe.
Få hvilet nu. Vi taler igen senere.
Måske får en af os en idé.
Fint.
Jeg håber, du kan lide fisk.
Den tørret slags?
Du fik saltet aborre.
- Kunne du lide det? - Naturligvis.
Nej, du kunne ikke.
- Ikke så meget. - Vi skal have gryderet.
Nå ja, I har ikke formelt hilst på hinanden, vel?
Tara, det er Cyndie.
Tak, for det på stranden og alt det andet derude.
Du reddede mit liv.
Det gjorde du.
Din bedstemor er nok ikke enig...
Det ville min mor have været.
Hun viste mig vejen.
En vej. Prøvede at vise Rachel det.
- Den lille pige? - Ja.
- Hun har ikke prøvet det endnu. - Har du?
- Jeg er en god skytte. - Ja, det er du.
Lad os spise. Og lad os tale.
Tara.
- Hvornår spiste du sidst? - Tæller soyasovs?
Vi har uendelige fisk her. Fordelen ved at bo ved havet.
Kunne du vænne dig til det?
Jeg ville overtale dig til at blive.
- Hvad? - Hvorfor ikke?
Ville være en perfekt løsning.
Vi holder vores by hemmelig, og du kan slå dig ned.
Du er en dygtig kæmper. Og et godt menneske.
Du efterlader intet.
Vi kan hjælpe med at finde din ven.
- Han kan også få lov at blive. - Blive her?
- Hvorfor dog ikke? - Jeg mener...
Men hvor er alle mændene?
Alle?
Vi rendte ind i en anden gruppe.
Ingen af dem klarede det.
Og vi mistede også andre.
Cyndie havde en 11 år gammel bror.
Og deres mor, min datter.
Efter det, besluttede vi at beskytte os selv.
Uanset hvem vi mødte, så ville vi dræbe dem.
Vi forlod vores hjem, med det tøj, vi havde på.
Så fandt vi dette sted.
Vi kunne forblive i skjul.
Og vi ville overleve.
Du kunne have skadet os, men gjorde det ikke.
Jeg ved, vi må lyde som monstre, -
- men jeg måtte være ærlig, så du måske forstår.
Måske vil du overveje at blive.
Og måske kan du være ærlig med, hvor du kommer fra.
- Jeg sagde sandheden. - Virkelig?
Du arbejdede på en båd, et viktualie.
- Et viktualie er til mad. - Ja, jeg løj.
Jeg kommer fra et samfund. Mere er der ikke i det.
Vi bor sammen. Hjælper hinanden.
Vi har mure og huse. En kæreste, jeg vil tilbage til.
Vi har gjort ting, ligesom jer.
Der var nogle folk, der truede os.
De brugte en gammel satellitstation.
Vi tog derud om natten, -
- og vi dræbte dem alle. Hver og en.
De fik, hvad de fortjente.
De valgte at dræbe og terrorisere mennesker, -
- men det var ikke derfor, vi dræbte dem.
Vi gjorde det ikke, for at forbedre verden, men for at overleve.
Ligesom jer.
Du tror, at lade mig blive, er den eneste løsning.
Men måske kan vores grupper arbejde sammen.
Vi har sagt, ingen må kende til dette sted.
- I kan ikke leve sådan for evigt. - Det tror jeg.
Jeg forstår, hvorfor I gør det, -
- men hvis I ser alle som fjender, så finder I kun fjender.
- I får brug for en ven. - Vi kan beskytte hinanden.
Vi ville være sikre...
Okay.
Vi kan sende en guide med hende.
Hjælpe med at finde hendes ven, -
- og derefter finde hendes samfund.
For at se, hvordan det er.
Jeg gør det.
- Jeg vil med hende. - Glem det.
Du gik uden hverken en plan eller give besked.
- Jeg troede, vi var ovre dette. - Det er vi.
Du bliver, indtil du lærer noget om ansvarlighed.
Hvis det lykkedes, kommer der andre chancer.
Og hvis ikke, skal du ikke være der.
Der kommer flere chancer.
Findes der ikke en båd, der kaldes viktualie?
- Jeg er ret sikker på... - Det er der ikke.
Det bliver bedre. Folk finder sammen.
Sådan bliver verden til verden igen.
Jeg håber, du har ret. Pas på dig selv.
- Hvor er Cyndie? - Hun surmuler i hytten.
Dette fandt ikke sted, havde hun ikke brudt reglerne.
Held og lykke, Tara.
Det arbejder vi på, Natania.
Tak. Vi ses snart.
Vi ses, Rachel.
Beatrice, jeg beklager slaget.
- Du var bare heldig. - Korrekt.
- Hvor langt hen til broen? - Vi er halvvejs.
Hold jer sammen. Her er ret bevokset.
Jeg tager den.
Jeg beder dig.
Jeg kunne have dræbt dig henne i byen.
Lad mig gå.
Du har intet tilbage.
Dine folk er døde.
Saviors.
Den satellitpost, som I ordnede...
- Du aner ikke, hvad I startede. - Ingenting. Vi afsluttede det.
Du stoppede dem ikke, det kan man ikke.
Det var blot en forpost. Der er flere. Flere Saviors.
Flere forposter.
Hvis de kender til dine venner, -
- er det allerede for sent for dem.
Saviors...
Gjorde de dette mod jer?
Dræbte de alle jeres mænd?
Alle mænd...
Alle drenge over 10 år.
De satte dem på række og skød dem.
Vi prøvede at kæmpe imod, ligesom jer.
De vandt.
Vi skulle arbejde for dem.
Men en nat, tog vi bare afsted.
Vi slap væk. Du skal ikke lede dem tilbage til os.
De får, hvad de vil have.
Undskyld, du ikke fik...
Løb!
Vent!
- Du skyder mig ikke. - Fordi jeg reddede dig?
Tre gange nu. Du skyder mig ikke.
Du skal love, at du aldrig kommer tilbage.
At du aldrig fortæller om os. Heller ikke til dit folk.
Hvorfor skulle jeg komme tilbage?
Hvorfor skulle jeg sige noget?
Måske du kunne få noget ud af det...
Alt muligt.
Hvorfor dræbte vi de to, der kom nær os?
Hvorfor dræbte I alle på satellitstationen?
Fordi I troede, I var nødt til det.
Men I var ikke nødt til det...
I gjorde det bare.
Ingen er onde.
De har bare besluttet, at glemme hvem de er.
Du skal love det.
Nogle mennesker er onde, Cyndie.
Jeg har selv set det.
- Derfor skal jeg tilbage nu. - Du skal love det.
Jeg lover det.
Her. Mad og vand.
Kom, jeg følger dig til broen.
Fald nu ikke i denne gang.
- Der er flere, ikke? - En del.
Jeg bruger bilerne som dække, indtil jeg ikke kan mere.
- Hvad så? - Så løber jeg.
Jeg elsker at løbe.
- Du klarer det ikke. - Jo, jeg gør.
- Lad mig hjælpe. - Har du allerede gjort.
Gå tilbage. Sig, jeg angreb dig
- De kender dig, Tara. - Sig, du dræbte mig.
Jeg bliver, indtil du er på den anden side.
Jeg har min riffel.
Jeg fik ikke dig herhen, for at se dig dø.
Lad os få det overstået.
Kathy og Beatrice, de ved, vi tog herhen.
De kommer.
Okay.
Hvorfor er du ikke som de andre, -
- efter alt det, der er sket?
Hvorfor er du ikke?
Okay.
Op på den side.
Heath!
Heath, jeg kommer!
- Jeg kommer! - Nej! Løb!
- Vi er sammen om dette! - Det ved jeg!
Måske var det dig...
Jeg håber, det var dig.
VELKOMMEN TIL ALEXANDRIA SIKKERHEDSZONE
Det gør mig ondt, Tara.
Også her.
Vi behøver ikke bare sidde her.
Våben, ammunition...
Har du nogen spor?
Et eller andet sted?
Om det er farligt eller ej, så tager jeg derhen.
Der må være et sted.
Vi kan ordne dette.
Vi kan råde bod på det.
Det er vi nødt til.
Det kan vi ikke.
Jeg så ikke noget lignende derude.
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org