God morgon.
Titta där.
Kan du öppna grinden?
- Eugene! - Ja?
Öppna grinden.
Vi ska se om vi hittar nåt åt dem tills de kommer. Vill du hjälpa till?
- Jag är nog inte så sugen på det. - Som väntat.
Jag lagar en bärbar Ijudanläggning så att vi har en musikspelare åt dem.
Vi vet ju att de kommer och jag gör mitt för att ge dem det de vill ha.
Lilla gris, lilla gris, släpp in mig!
Nå?
- Vem är du? - Jag hoppas att du skojar.
Negan. Lucille. Jag måste väl ha gjort ett rätt starkt första intryck?
Hallå där.
Tvinga mig inte att be.
Du sa en vecka. Ni är tidiga.
Jag saknade er.
Rick, kom ut och kolla på det här.
Pax för den!
Lätt som en plätt!
All right, allihop. Då kör vi igång.
Vi har mycket att stå i.
Rick, såg du vad jag just gjorde?
Det var ingen dålig service.
Vi blev nästan avvisade vid porten: "Vem är den här snubben?"
Blev jag arg och fick ett utbrott? Slog jag in skallen på nån rödtott?
Icke, jag tog bara hand om en död jävel som kunde ha dödat nån av er.
Det är service.
Håll i det här.
Dra mig baklänges! Det här stället är ju magnifikt.
Ett överflöd av goda ting, som man brukar säga.
Jag tror bestämt att ni kommer att ha mycket att erbjuda.
- Daryl... - Nej. Icke.
Han är hjälpredan. Du ska varken titta på eller prata med honom.
Då slipper jag tvinga dig att skära av honom nåt.
Samma sak gäller alla.
Eller hur?
Det fanns mycket spänning där. Hon visste nog inte ens hur mycket.
Då så, nu kör vi. Låt se vad ni har för godsaker i skåpen.
- Vi har ställt hälften åt sidan. - Nej, Rick.
Nej. Det är inte du som bestämmer vad vi tar.
Det gör jag.
Arat.
Ni hörde vad han sa. Sätt igång!
De ska bara söka igenom husen lite och hålla processen igång.
All right. Tänker du visa mig runt eller inte?
Nå?
Rosita!
- Vart ska ni? - Vi ska tillbaka...
Vet du vad? Jag skiter i vilket.
Nu när det var avklarat så har jag ett jobb åt er.
- Hämta Daryls hoj. - Den är inte här.
I så fall vet du väl var den är?
Vi vet båda att du vet var den är.
Nu kan ni åka.
Så åk.
Bli inte borta för länge.
Fan också...
Ser ni? Det är sånt här som får det att kittlas i pungen.
Med lite samarbete går allt smärtfritt.
Vi är faktiskt resonabla människor när man väl lärt känna oss.
Hederliga.
Jösses...
- Fan, jag älskar det här stället! - Negan.
- Jag har nåt som du kanske vill se. - Vad har vi här, då?
Jag håller tummarna för lite rajtan-tajtan.
Du känner mig. Jag har dödat folk.
- Jag vet inte längre hur många. - Herrejisses!
- Men jag vet varför de är döda. - Är det du under mansbusken?
Det var som fan. Den snubben skulle jag inte ha muckat med.
Men du är inte sån längre, eller hur?
Nix.
Jag måste verkligen raka av mig den här skiten.
Vad hände med den där sjuka tjejen?
Det verkade vara en rätt stressig kväll för henne.
Så som hon höll på måste hon ha varit gift med nummer två, eller hur?
Ta det försiktigt med hur du tittar på mig, Rick.
Änkor, särskilt såna som ser ut så där...
De är speciella. Jag älskar dem.
Precis när deras makar har kolat är de helt tomma inombords.
Men det varar oftast inte särskilt länge.
Var är hon? Jag skulle gärna vilja träffa henne.
- Vill du framföra dina kondoleanser? - Herrejävlar!
Du är läskig som fan när du smyger omkring-
- med den där kragen och ditt dårflin.
Jag ber om ursäkt. Jag är fader Gabriel.
Klarade hon sig inte?
Vilken jäkla tragedi. Det är precis vad det är.
Det här måste verkligen kännas kasst för er.
Nummer ett får jag ta på mig. Jag var tvungen att lära er en läxa.
Men nummer två hade inte behövt hända.
Daryl tvingade mig. Hon dog säkert knall och fall.
Jäklar, jag som hade tänkt be henne följa med mig tillbaka.
Jag vet vad du tänker.
Hur skulle killen som nyss slagit in skallen på hennes man ha en chans?
Du anar inte vad folk...
Ställ tillbaka lite annars sitter nästa i dig.
- Grabben... Vad tror du händer sen? - Du dör.
Carl, släpp den.
Nej, han tar all vår medicin. De sa hälften av våra grejer.
Givetvis...
Allvarligt, grabben?
Ni borde åka härifrån innan ni får se hur farliga vi faktiskt är.
Förlåt mig, unge man. Och ursäkta mitt jävla språkbruk-
- men hotade du precis mig?
Jag fattar att du hotade Davey, men jag godtar inga hot mot nån oss.
- Carl, släpp den. - Var inte ohyfsad, vi konverserar.
Var var vi nu igen, pojk?
Just det, din enorma stake.
Hota oss inte.
Jag gillar dig, så jag vill helst slippa ta i med hårdhandskarna.
Jag sa hälften av era grejer, och hälften är vad jag säger att det är.
Jag menar allvar. Vill du att jag visar hur mycket allvar jag menar?
Igen?
Rick, hela den här grejen påminner mig om att ni har en massa vapen.
Alla ni tog från min utpost när ni fimpade mitt folk med era egna vapen.
Jag slår vad om att det finns ännu mer, vilket innebär skitmycket vapen.
Och som detta lilla känsloutbrott precis gjorde kristallklart...
...kan jag inte tillåta det.
De är mina allihop nu. Så berätta, Rick...
Var är mina vapen?
Jag antog att ni skulle komma.
Visa honom var vapnen finns, Olivia.
Vapenförrådet är härinne.
Är det du som styr och ställer härinne?
Jag håller bara ordning på allt. Ransoner, skjutvapen...
Bra. Smart. Låt inte mig hindra dig.
Följ henne på en rundtur, gossar. - Visa dem grejerna.
Vänta lite nu...
Medan de håller på vill jag påpeka att jag inte tar ett dugg av er mat.
Vi begränsar oss hit i dag.
Är det bara jag som ser att du låter en fet kvinna sköta ransoneringen?
Hursomhelst, om ni svälter ihjäl får jag inte ett skit-
- så för tillfället får ni behålla all mat.
Vad sägs om det?
- Vad vill du att jag ska säga? - Hur vore det med ett tack?
Skulle det kunna vara på sin plats eller är det för mycket begärt?
Jag vet att vi fick en taskig start men du tvingade mig till det, Rick.
Men som jag har försökt säga är jag resonabel så länge man samarbetar-
- så låt mig ställa en fråga, Rick.
Samarbetar du?
Vad ser det ut som?
Jag vet vad det ser ut som.
Men det jag verkligen vill veta är om vi kommer att hitta alla vapen där-
- eller om ni har några som bara väntar på rätt tillfälle.
Precis som min Lucille.
Allihop är där, såvitt jag vet.
Det räknar jag med, Rick.
Den är fortfarande kvar.
Jag vet att det här suger, men du såg vad som hände.
Du såg hur många av dem som kom dit. Det är kört. Det är över.
Det är så här våra liv ser ut nu. Det var hit Rick förde oss.
Om Rick hade tänkt igenom det hela så hade det kanske slutat annorlunda.
Vissa hade kanske fortfarande levt.
Men nu är det här vi är. Vi måste helt enkelt lära oss leva med det.
Rosita!
I dag är en dag värd att fira, Rick. Jajamän.
Jag tror att vårt lilla arrangemang kommer att funka finemang.
Stopp och belägg!
Låt se om ni har tagit väl hand om mina vapen.
Känns bra och låter bra.
Jag tror visst att Lucille börjar bli lite sotis.
Men dra på trissor!
Kolla här!
Var det ni som klippte lille Timmy och idiotbrigaden?
Oj, Rick. Du får in dina sista smällar.
Den här ska jag ha kul med.
Snälla, jag vet inte...
Arat, vi gör inte så där om inte de gör nåt för att förtjäna det.
Vi gick igenom förteckningen, vapnen i förrådet och vapnen på väggarna.
Det fattas. En 9 mm Glock och en. 22 Bobcat.
Stämmer det?
- Några lämnade stan. - Så Olivia är kass på sitt jobb?
Är det så du menar? Allt borde väl finnas med här?
- Hela rubbet. Har jag rätt? - Nej.
Jag menar ja. Förteckningen stämmer.
Bra. Men inte jättebra.
För det som finns i den här finns inte därinne. Ni saknar två pistoler.
- Vet du var de är? - Nej, jag...
Vilken besvikelse, Rick. Jag trodde att vi var överens.
Men det här visar att nån inte gillar läget-
- och så kan jag inte ha det.
Jag njuter inte av att döda kvinnor. Män kan jag däremot fimpa dagen lång.
Men i slutänden var det här ditt ansvar, kära Olivia.
- Vi kan lösa det här... - Ja, det kan vi.
Och det ska jag göra, nu på stört.
Det här var ditt jobb och du klantade dig.
Att hålla ordning på vapnen?
Sån skit är en fråga om liv eller död.
Jag funderade på att gömma några vapen. Jag har gjort det förr.
Jag tänkte att jag kunde gräva ner dem därute.
Vi kanske inte ens skulle ta i dem på flera år.
Det stämmer.
Men tänk om Saviors hittar dem?
Tänk om vi stöter på dem när vi har vapnen på oss?
Då dör en av oss. Kanske fler. Kanske många fler.
Det spelar ingen roll hur många kulor vi har.
Det räcker ändå inte.
De vinner, så svartvitt är det.
Att gömma några vapen är ingen lösning. Inte nu längre.
Vi behöver inte gilla det, men vi måste lämna över dem.
En Glock och en 22:a. Det är vad de letar efter.
Vem har dem?
Nån vet var de finns eller vet nån som vet det.
Om vi inte hittar dem så kommer de att döda Olivia.
De gör det.
Varför hänger de upp sig på det? Två pistoler utgör inget hot mot dem.
Men de skulle kunna skydda oss mot annat som finns därute.
- Är det du som har dem? - Jag önskar att jag hade.
De flesta av er var inte där. Ni behövde inte se på.
Titta bort nu, när nån annan dör, eller hjälp till att lösa det.
Ger vi dem det de vill ha får vi leva i fred.
Gör det inte. Det är inte läge för det nu.
Det är det visst.
Säg att vi hittar pistolerna. Hur ska vi ta oss ur det här, Rick?
Det går inte att ta sig ur det här.
Låt mig klargöra det här så gott jag kan.
Det är inte jag som bestämmer längre.
Det är Negan. Så vem har pistolerna?
Alla är inte här.
Rosita, var är du?
Rosita!
- Var det därför du åkte ut? - De dödade Denise.
- Den är tom. - Än sen om den var full?
- Vad skulle du göra med den? - Fattar du inte?
Den där skithögen tänker ta alla våra vapen.
Vadå? Tänker du skvallra?
Vi ska inte behöva leva så här.
Ingenting.
Men ändå har jag...
Det känns som om...
Jag vet att det här kommer att lösa sig.
- Hur då? - Vi hittar vapnen.
Vi överlever dagen. Sen hittar vi en väg framåt för att övervinna detta.
- Det går inte att övervinna. - Jo då, på nåt sätt.
Jag tror på oss. Jag tror på dig.
Saker och ting förändras. Du är min vän.
Så har det inte alltid varit.
- Var är Michonne? Kan hon ha... - Hon har inget de vill åt.
Det du gjorde med gravarna var snabbtänkt. Tack för det.
- Det var skönt att gräva en skengrav. - Har ni hittat nåt?
Vi genomsökte Rosita hus. Det finns inget där.
- Vad gör vi nu? - Om de finns kvar så finns de här.
Spencer har gjort sånt förr. Vi fortsätter leta.
- Då kanske vi överlever dagen. - Jag kollar garaget.
Jag letar på Deannas kontor igen.
Ballonger? Ska du på kalas, flicka lilla?
Snälla, kan jag få behålla dem?
Det är bara...
- Låt mig behålla dem. - Be snällt igen, flicka lilla.
- Snälla? - En gång till.
Snälla?
Ta det försiktigt, flicka lilla.
De åker snart härifrån.
Vad har du hittat åt mig, Rick?
Ser man på, de var här trots allt.
Lustigt hur lite "Jävlar, nån kommer att dö!" sätter eld i baken på alla.
Berätta, vem av era fina invånare var det som nästan kostade Olivia livet?
- Det spelar ingen roll längre. - Jo, det gör det.
Du måste få alla att gilla läget. Varenda en.
Annars är vi tillbaka på ruta ett.
Jäkla fint ställe du har här, Rick.
Ge mig en sekund.
Nej.
Jag ber dig, ge mig bara en sekund.
Han tvingade mig att hålla det.
- Jag behöver geväret. - Va?
Jag vet att det är i väskan. Jag vet vad du gör därute.
- Vad gör jag därute? - Du övar.
- Vi måste lämna ifrån oss alla vapen. - De kan vi inte göra.
Om du behåller det och de hittar det kommer nån att dö.
Jag tänker inte förlora dig, Carl eller nån annan. Inga fler!
Jag tänker ge det till dem. Tänker du låta mig göra det?
Ser man på!
Jag trodde att hon letade mat, men hon jagade.
Det här har aldrig varit härinne. Vi hade det vid utkiken.
Ser man på. Det här är nåt man kan bygga en relation på.
Bra jobbat, Rick. Du har läst av läget och fattat poängen.
Jag har sagt det förr och jag säger det igen: Du, min herre, är speciell.
- Nu vet du att vi kan följa reglerna. - Ja?
- Jag vill fråga om Daryl får stanna. - Det kommer inte att ske.
Vet du vad? Inte vet jag...
...men Daryl kanske kan föra sin talan. Daryl kanske kan övertyga mig.
Daryl?
Nåväl, du försökte åtminstone. Det ni nu måste göra-
- är att klättra över er höga mur och jobba hårdare därute.
Arbeta åt mig. För vi kommer snart tillbaka-
- och då är det bäst att ni har nåt intressant åt oss.
Annars kommer Lucille att få som hon vill.
Du ska få höra det igen: Om ni inte har nåt intressant åt oss...
...kommer nån att dö. Och inga fler magiska vapen.
Arat, ta hjorten. Det börjar bli sent, dags att åka hem.
Jag älskar tjejer som bjuder på käk utan att jag måste släppa till.
Den tar jag hand om.
Rosita! Jag har nåt litet som tack.
Det är allt ni får tillbaka. Vi tog alla era vapen-
- och nästan alla sängar.
Jag hoppas du hittar nånstans att vila ditt söta, lilla huvud.
Hittade ni nåt annat därute?
Bara era döda vänner.
Du kan få tillbaka den. Säg bara det magiska ordet.
Du ser, ingen dog. Och vet du vad jag tror?
Jag tror att du och jag har nått en djupare förståelse.
Låt mig fråga en sak, Rick. Vill du att jag åker?
- Det vore nog bra. - Säg då bara det magiska ordet.
Tack.
Larva dig inte. Tack ska du ha.
En till. Ni behöver vår hjälp.
Davey, ge mig den där Ijusstaken.
Vet du vad, Rick? Jag tror att vi båda kommer ur det här som vinnare.
Kolla min fina form.
Jajamän. Alla vinner.
Städa upp det där åt mig tills nästa gång.
Nu drar vi!
Men vänta nu...
Så vårdslöst av mig. Trodde du att jag skulle lämna kvar Lucille?
Jag menar, varför skulle du vilja ha henne efter vad hon gjorde?
Tack för att du har varit så tillmötesgående, min vän.
Och om du inte redan har fattat...
Jag körde just ner kuken i halsen på dig och du tackade mig för det.
NÅD VÄNTAR DE VILSNA HÄMND VÄNTAR PLUNDRARNA
Spencer, vi tog pistolerna du hade i ditt hus.
Saviors ville ha alla våra skjutvapen.
Två saknades från förrådet. De tänkte döda Olivia.
Spencer?
- Gick ni in i mitt hus? - De tänkte döda Olivia.
Jag anklagar dig inte för vapnen. Jag har gjort likadant själv.
Men maten och spriten?
Du är en liten människa, Spencer. Du är svag.
Du hade tur med muren och du hade tur med oss.
Vi borde ha gjort en deal med dem när vi hade chansen.
Visst, vi har sån tur. Du har lett oss alla till det förlovade landet!
Och nu är vi här! Jag antar att Glenn och Abraham också hade tur.
Säger du nåt liknande till mig igen-
- så knäcker jag käken på dig och slår ut tänderna på dig.
Är det förstått?
- Säg "ja". - Ja.
- Hade du vapen? - Ja.
Varför sa du inget efter att jag...
Du såg vad jag gjorde för ett och vet att jag behöver kulor.
Jag hade dem ett tag eftersom jag inte litade på Rick.
Jag oroade mig över hans ledarskap.
Du hade rätt, vi behöver inte leva så här.
De tog de flesta av våra madrasser.
Geväret var ett av deras från utposten. Hade de ingen lista?
- Då kunde vi ha gömt fler. - Gjorde du det?
Nej.
- Vi har fått kämpa för allt vi har. - Jag gjorde ett val.
- Vi är inte tillräckligt många. - Vi har Hilltop.
De är ändå fler.
Spelar vi efter deras regler får vi åtminstone nåt slags liv.
Men vilket?!
Jag hade en vän...
Jag pratar aldrig om honom. Han var min kollega.
Han tog hand om Lori och Carl när allt började.
Jag kunde inte, jag låg på sjukhus. Jag visste inte vad som hände.
Min vän... Han hette Shane.
Han och Lori var tillsammans.
De trodde att jag var död.
Jag vet att Judith inte är min.
Jag vet det.
Jag älskar henne och hon är min dotter...
...men hon är inte min.
Jag var tvungen att acceptera det och det gjorde jag.
För att kunna hålla henne vid liv.
Jag lär dö före henne men jag hoppas det dröjer länge-
- så att jag kan uppfostra och skydda henne-
- och lära henne hur man överlever.
Det är så här vi lever nu.
Jag fick acceptera det också för att kunna hålla alla andra vid liv.
- Det är inte ditt fel när folk dör. - Inte alltid, men ibland.
Du måste acceptera det här.
Det måste vi allihop, annars funkar det inte.
Jag ska försöka.
Gör en kula åt mig.