Din episoadele anterioare...
Trebuia să-mi ucid soția. Dar n-am putut.
Ea a fost cea care l-a atacat.
- Crezi că e nebun? - Nu, dar cred că e periculos.
- De ce? - Fiindcă orice viață are valoare.
A intrat un grup în perimetru. Ne ucid oamenii.
Carol! Nu trebuie să ucizi.
Cum să nu!?
- Nu mă descurc bine cu armele. - Nici eu.
Acum
Traducerea și adaptarea: Azael www.facebook.com/AzaelRO
Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Îmi amintesc când ai spus că-ți place să vorbești.
"Conversații scurte cu străini, lângă foc."
Ai spus că-i ca în filme.
După care ai spus că vrei tot ce am.
Absolut tot.
Asta e.
Totul.
Atunci
Nu ești în regulă.
Nu ești.
Nu.
Nu, nu.
Nu ești.
Nu contează câte zile sau cât timp!
Nu trebuia să fim acolo!
Ai avut cuțitul!
Ai avut arma!
Așa trebuia!
Tu nu ești aici. El nu e aici.
Știi bine că așa trebuia!
Minți!
Știi bine.
Știi bine că așa trebuia!
Traducerea și adaptarea: Azael - www.subtitrari-noi.ro
Sync honeybunny
Îmi pare rău!
Nu! Iartă-mă!
Nu-i adevărat!
Știi bine că nu-i adevărat!
Ești la fel.
Încă o mai faci.
Știi ce e.
Vrei să pleci de lângă capră? Nu e a ta, am nevoie de ea.
Încă încerc să aflu cum se face brânza.
De ce nu lași arma jos? Așa vom putea vorbi.
Vrei niște falafel? Mi se pare că n-ai mâncat de ceva timp.
Serios, lasă arma și hai să vorbim.
Sunt sigur că putem rezolva situația.
Ultima șansă.
Lasă arma jos și pleacă de lângă cabană.
Scuze.
Cum te numești?
Ucide-mă.
Ce nume stupid și periculos.
Să ți-l schimbi.
Ucide-mă.
Ucide-mă!
Ucide-mă.
Eu sunt Eastman.
E în regulă, Tabitha.
Rahat!
E a ta.
Ia-o.
E ori a ta, ori a lui.
Așa că, ia-o.
a
16 ore de stat pe podea.
Știi ce înseamnă asta.
Te rog, nu o răni.
Noapte bună.
16 ore de stat pe podea.
Doamne...
E oribil!
Doamne!
Oribil!
Am așteptat puțin, înainte să vorbim.
Sunt din Atlanta.
Sunt psihiatru medico-legal.
Statul m-a angajat să determin
dacă cei care au făcut fapte foarte rele vor recidiva când vor fi eliberați.
Asta am făcut înainte, acum trăiesc aici.
Datorită stării statului și a întregii lumi.
Tu ce ai lucrat? Acum ce lucrezi?
Fac curat.
Ce înseamnă asta?
Umblători, oameni... Ucid orice se apropie de mine.
Fac curat.
De ce?
Fiindcă de-asta sunt aici.
Mda...
N-am auzit o prostie mai mare în viața mea.
Poftim prânzul.
Suferi de stres posttraumatic.
Ai trecut printr-o traumă, nu?
Vezi sângele din vârful bățului meu, la capătul ascuțit?
E de la doi oameni, probabil tată și fiu.
Pe unul l-am înjunghiat în gât.
A căzut la pământ cu bățul înfipt în gât, încerca să respire.
L-am strangulat pe celălalt, fără frânghie, cu mâinile.
Asta a fost cu o zi înainte să vin aici.
Poate...
Poate chiar în aceeași zi, nu mai știu.
Asta am făcut.
Asta fac.
Ai ucis mulți oameni?
Da.
Te-au atacat sau te-au amenințat vreunii?
- Nu toți. - Ai salvat pe cineva?
Ai salvat oameni.
Fapte fără sens.
Toți se vor transforma.
Ți-am văzut verigheta.
Ai avut pe cineva drag, nu-i așa?
Copii?
I-ai iubit.
I-ai iubit foarte mult, având în vedere cum ești acum.
Ai văzut cum s-a întâmplat. Atunci ai început să fii așa, nu?
Revezi întâmplarea, din nou și din nou.
Trupul tău e aici, dar mintea ți-a rămas acolo.
E o ușă prin care vrei să treci, pentru a scăpa de asta, dar când calci pragul
o iei iar de la început, unde vezi iar ușa
și știi că nu vei scăpa prin ea, dar cine știe, poate de data asta scapi.
Calci pragul și ajungi iar la acel moment oribil, de fiecare dată.
Simți la fel de intens, de fiecare dată. Vrei doar să nu mai deschizi ușa!
Așa că, rămâi în pragul ei.
Dar să știi că una dintre ușile alea va fi calea de scăpare, prietene.
Nu am prieteni.
Încearcă-mă pe mine.
O să te ucid.
- De ce? - Fiindcă trebuie să fac curat!
Adevărul e că nu trebuie să faci curat.
Nu suntem făcuți să ucidem.
Nu avem gheare, colți sau armură.
Veteranii care aveau sindrom posttraumatic
îl aveau tocmai din cauză că nu putem ucide cu ușurință.
Nu suntem ucigași, nu putem fi. Avem sentimente, suntem interconectați.
A intervievat peste 825 de oameni care au făcut lucruri teribile.
A fost o singură persoană cu adevărat malefică între ele.
Unii s-au născut cu creierul defect, alții s-au îmbolnăvit pe parcurs.
Restul erau oameni răniți, traumatizați, la fel ca tine. Dar se puteau vindeca.
În măsuri diferite fiecare, bineînțeles, dar se poate, oricine se poate vindeca.
Știu sigur.
Este un cerc vicios.
Ușa e deschisă.
La ușa aia mă refer, ușa de la celulă, e deschisă.
Am aruncat cheia în rău, mai demult.
Nu o să te mai rețin, nu te pot opri. Mergi, fă curat.
Sau poți rămâne pe canapeaua mea și vom încerca să găsim o cale.
Ușa e deschisă, a fost deschisă tot timpul.
Rămâi sau pleci.
Astea sunt alegerile.
Nu-ți voi da voie să mă ucizi. Nu voi permite asta.
Nu!
Oprește-te.
Termină.
Ți-am dat două alegeri.
Rahat!
Ucide-mă.
Ți-am dat două alegeri.
Ușa sau canapeaua.
Aikido.
Așa te-am bătut mai devreme. Mă rog, așa te-am oprit.
Oamenii cu care am lucrat în pușcării...
Am auzit niște povești... Au făcut lucruri inimaginabile.
Într-o seară, fiica mea de cinci ani
m-a găsit plângând în garaj, după ce băusem opt beri.
I-am spus că nu mă simțeam prea bine.
Mi-a dat asta.
A câștigat-o la carnavalul care fusese la școală.
Mi-a spus că-mi va aduce noroc și că mă voi simți mai bine.
În dimineața următoare, am găsit un anunț pentru aikido.
A funcționat.
Fiica și soția ta...
Sunt moarte.
Cu aikido te-am bătut.
Te va ajuta și pe tine.
Ai nevoie de ajutor, dacă vrei să reușim.
Nu se poate să fim doar noi și atât până la sfârșit.
Nu știi să faci conversație.
Singur nu pot să termin călătoria noastră.
Care-i destinația?
N-am idee.
Noapte bună.
Gustul pare puțin cam artificial, dar are potențial.
Întotdeauna există potențial.
Oriunde e viață, există potențial.
Sunt vegetarian de ceva timp.
Mă temeam că o să ajung vegan din cauza caprei.
Nu ucid, dar la ciocolată n-o să renunț.
Cred c-ai observat că nu renunț la biscuiții cu ciocolată,
o să rămână în meniu. Încearcă-i, sunt buni.
Ești în viață, fii mai aventuros!
Ar trebui să ieșim puțin.
Avem multe lucruri aici, dar trebuie să căutăm câte ceva pentru călătorie.
Vii?
Ai grijă de Tabitha cât lipsesc?
Poți face asta pentru mine?
Văd că ai linșat vrejul de roșii, dar se pare c-ai salvat capra, prietene.
Mai!
Mulțumesc.
Progresezi.
O secundă.
Unu și doi.
Unu... Ai rupt gardul grădinii și ai distrus un vrej de roșii sănătos.
Trebuie să-l repari.
Doi... Vino după mine.
Ți-am reparat sulița.
Redirecționarea e totul. Evitarea adversarului.
Trebuie să îți pese de bunăstarea adversarului.
Să înțelegi că trebuie să-ți pese de tine însuți.
Trebuie să crezi că viața ta are valoare, că orice viață are valoare.
Trebuie să-ți redirecționezi gândurile care-ți spun că nu e așa.
Ce-am făcut e în trecut.
Evită trecutul prin avansul spre viitor, promițându-ți să nu repeți ce ai făcut.
Încearcă să-ți repari greșelile.
Trebuie să accepți faptele trecutului.
Trebuie să-i accepți pe toți.
Trebuie să-i protejezi pe toți.
Făcând asta, te vei proteja pe tine însuți.
Crează pace.
De ce ai celulă în cabană?
Am construit cabană cu soția mea, înainte să se nască fiica noastră.
Bine, n-aveam celula atunci. Era o altă parte a sufrageriei atunci.
Cât am lucrat, am intervievat 800 de bărbați și 25 de femei,
toți erau condamnați pentru fapte teribile.
Am văzut cele mai negre părți ale sufletului uman.
Am evaluat un om pe nume Crighton Dallas Wilton.
Pare a fi numele unui afacerist texan din industria petrolieră.
În ciuda unor fapte de nedescris, urma să fie eliberat condiționat.
Era unul dintre cei mai carismatici oameni pe care i-am întâlnit.
Spunea tot ce trebuia să aud, fusese și la terapie.
A scris comisiei închisorii despre deschiderea unui program
de plantare a florilor în sălile de așteptare din spitale și aziluri.
Dar l-am citit fără probleme.
Am văzut că era un adevărat psihopat,
știa foarte bine cum să le ofere oamenilor ce-și doresc.
I-am luat interviu lângă cantină,
unde mirosea a fabrică de pizza. Se curăța podeaua în momentul ăla.
Trebuia să țip ca să-mi audă întrebările.
A fost un moment, nu-mi mai amintesc ce am zis.
Atunci mi-am dat seama că Wilton știa că am realizat exact ce fel de om e.
Tot ce spusese și făcuse pentru a ascunde ce era, chiar și față de sine,
s-a topit, iar cel care a fost prizonier model 10 ani la rând s-a ridicat,
a zâmbit... Și mi-a dat un pumn în față.
Parcă mă lovise cu o piatră.
M-am trezit că era deasupra mea, iar mașina de curățat podeaua
acoperea toate sunetele.
I-am văzut fața...
I-am văzut ochii.
Am văzut răul din el.
Își dăduse masca jos.
M-ar fi ucis chiar acolo,
fiindcă știa că o să mă asigur că nu va mai ieși vreodată din închisoare.
Contră cu brațul împotriva strangulării la podea.
Aikido.
N-am învățat aikido pentru autoapărare, dar asta mi-a salvat viața.
Și m-am asigurat că nu a mai ieșit din închisoare.
Mă rog, am încercat să mă asigur. A ieșit, până la urmă.
A vorbit cu cine trebuia, a făcut rost de tot ce-i trebuia
și a evadat, dar nu pentru a fi liber.
Crighton Dallas Wilton a mers la mine acasă,
mi-a ucis soția, fiica și fiul.
A mers la secția de poliție, acoperit de sângele lor.
S-a predat.
A spus că a evadat doar pentru a-mi distruge viața.
A trecut un an...
Încă îl lăsau să lucreze în câmpurile de lângă autostrada 85,
creștea crizanteme și flori de nu-mă-uita...
Am făcut celula cu intenția de a-l aduce pe Crighton Dallas aici,
unde voiam să-l închid și să-l văd cum moare de foame.
Ai făcut-o?
Am ajuns să realizez că orice viață e prețioasă.
Chiar și viața unui asemenea om, viața celui care ți-a făcut ce ți-a făcut?
Viața celui care ți-a luat familia?
Am ajuns să realizez că orice viață e prețioasă.
De-asta mâncăm burgeri cu fulgi de ovăz.
Ești bun la asta.
La redirecționare.
Avem nevoie de echipament.
De prelată și de rangă.
Mă gândesc c-am putea să mergem pe insulele de lângă coastă.
Cred că sunt oameni acolo.
Dacă nu, măcar vedem plaja.
Ce-i?
Știu unde putem să găsim ce ne trebuie.
Pe cine ai pierdut?
Mi-am pierdut soția și fiul.
Pe cine ai pierdut?
Spune-le pe nume.
Jenny și Duane.
Îmi pare rău.
Să nu-ți pară niciodată rău.
În poziție, acum.
Nu aici.
Acum.
Vei ține din nou în brațe un copil.
Al tău e.
Mișcă-te!
Ți-am spus că nu aici!
Nu trebuia să faci asta!
De ce ai făcut-o? Nu trebuia să o faci tu!
Nu poți să te bagi când vrei!
Spune-mi cum e.
Spune-mi cum e! Spune-mi!
Să mergem acasă.
Nu merg nicăieri.
Te întorci cu mine, ai terminat cu trecutul.
Ai reușit să scapi.
Ucide-mă.
Ucide-mă!
Ți-am spus că nu aici!
Asta-i chestia, Morgan.
Aici nu e aici.
Nu...
Mulțumesc.
A scăpat.
Și-a dat seama și ea că ușa-i deschisă.
Eu nu mi-am dat seama. Mi-ai spus tu.
Mă bucur că te-ai întors.
Poftim.
Stai jos, înainte să cazi.
După cum ziceam, l-au lăsat să lucreze în câmpul de lângă autostrada 85.
Chiar și după ce a făcut, l-au lăsat, fiindcă era carismatic.
Am aflat programul, am așteptat, m-am asigurat că lucrau anumiți paznici...
L-am băgat în mașină și l-am adus aici.
Dacă m-ar fi prins, ar fi fost în regulă.
Ar fi fost mai bine.
Dar l-am adus aici, iar ei n-au știut unde să-l caute.
Trebuie să stai jos.
Bine.
Sunt bine.
L-am pus în celulă și l-am lăsat să moară de foame.
A durat 47 de zile.
După asta, am luat-o razna. Eram în situația în care ai fost tu.
Nici eu nu încercam să mai deschid ușa spre scăpare.
Ce i-am făcut...
Nu mi-a adus pace.
Mi-am găsit pacea când am decis să nu mai ucid vreodată.
Când am decis să nu mai ucid nimic, niciodată.
Am decis să mă întorc în Atlanta, să mă predau.
Atunci am aflat că lumea se sfârșise.
Lumea nu s-a sfârșit.
Progresezi.
Fiica mea a desenat asta în holul casei noastre,
a crezut că mă voi supăra pe ea.
În schimb, i-am pus desenul în ramă.
Când m-am întors și am aflat că n-am cui să mă predau,
m-am dus acasă și am tăiat asta din perete.
Mi-am pierdut mașina la întoarcere.
Am mers prin 50 de kilometri printre morți pentru o bucată de rigips.
E cel mai înfricoșător lucru pe care l-am făcut.
E cel mai bun lucru pe care l-am făcut.
Poți rămâne aici.
Ai hrană, electricitate, securitate.
Poți rămâne aici pentru tot restul vieții.
Dar n-ar trebui să rămâi aici.
Să nu te aștepți la vreun oaspete minunat, cum ai fost tu.
Dacă vei rămâne, vei fi singur.
Ai fost singur.
Totul e legat de oameni.
Tot ce are valoare în viața asta.
Eu n-am rămas singur, nici tu n-ar trebui să rămâi.
Chiar și Tabitha a dispărut.
Sunt pregătit.
Am o armă în cutia de acolo.
Haide.
Stai, stai.
Sper că-ți va purta și ție noroc, indiferent ce vei decide să faci.
Am decis.
Asta-i tot.
Absolut tot.
Crezi că și eu pot face la fel?
Da.
Cred că se poate.
Poate.
Ai văzut că tremur puțin?
Că transpir?
Frate...
Am văzut cât de aranjat era locul ăsta, în poze.
Mă gândeam că poate e ceva aici.
Vreun medicament care să mă ajute.
Asta a fost înainte să câștigați voi.
Știu că cel mai probabil, voi muri.
Dar dacă nu mor...
Va trebui să te ucid, Morgan.
Va trebui să-i ucid pe toți cei de aici.
Pe toți, chiar și pe copii.
Exact cum au fost uciși copiii prietenului tău, Eastman.
Astea sunt regulile, asta e învățătura mea.
Ți-aș spune că-mi pare rău, dar mai ții minte ce-ai zis?
Să nu-ți pară niciodată rău.
Traducerea și adaptarea: Azael www.facebook.com/AzaelRO
Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Deschide poarta!