Tidigare i The Walking Dead...
Det är nåt signal horn! Hälften vek av, de går mot Alexandria. Fortsätt ni.
Jag hämtar husbilen och tar mig in framför dem. Jag kan leda bort dem.
Ta er bara hem.
Kom in. Jag kan skydda dig.
Här uppe! Nicholas, nej, titta på mej!
Staden blev anfallen. Han stack med Nicholas.
Han fick nån idé om att tända en eld för att locka bort vandrarna.
Jag försökte gå istället. Jag ville verkligen.
Elden tändes aldrig.
Vi var tvungna att fortsätta.
Jag är ledsen.
Han sa att om han fastnade skulle han hitta nåt sätt att signalera till oss.
- Signalera? - Öppna grinden!
Öppna grinden!
Öppna grinden nu!
Svensk översättning: -=StoraStyggaVargen=-
Ni kan höra det.
Några av er såg det.
Hälften av dem tog sig tillbaka.
Det är nog för att omringa oss 20 gånger om.
Jag förstår att ni är rädda.
Ni har aldrig sett nåt liknande.
Ni har aldrig varit med om nåt liknande.
Men just nu är vi trygga.
Panelen lastbilen körde på verkar hålla. Vi förstärkte den utifall att.
Hur som helst så kommer muren hålla.
Kommer ni det?
De andra kommer komma tillbaka.
De kommer komma tillbaka.
Daryl, Abraham och Sasha, de har fordon.
De kommer leda bort dem, precis som de andra.
Och Glenn och Nicholas kommer komma in genom huvudgrinden efter det.
De vet vad de gör, och vi vet vad vi behöver göra.
Vi håller ljudnivån på ett minimum. Drar ner persiennerna på kvällen.
Eller ännu bättre, håller lyset släckt.
Vi försöker få stället tyst som en kyrkogård och hoppas de fortsätter.
Det här stället är en kyrkogård.
Stenbrottet öppnades-
-och vandrarna var på väg hit.
Allihop.
Planen som Rick satte igång hindrade det.
Han fick bort hälften av dem.
Jag var ute och rekryterade med Daryl.
Jag ville försöka ta mig in i en konservfabrik och samla grejer-
-men Daryl ville fortsätta leta efter folk.
Vi gjorde som jag ville-
-och vi hamnade i en fälla som de där människorna gillrat.
Och jag förlorade min ryggsäck.
De måste följt våra spår.
De som attackerade oss-
-de hittade hit på grund av mig.
Det kommer finnas mer att prata om.
Deanna?
Sluta.
Vi begraver inte mördare innanför murarna.
Vi går inte ut dit. Så hur gör vi?
Vi väntar.
Jag kan inte ens göra två måltider på det här.
Sopporna och såserna kan spädas ut med vatten.
Vad spelar det för roll om vi är döda imorgon?
- Vi måste ransonera nu... - Jag kan inte.
Jag kan inte tillbringa den tid jag har kvar med att se min familj svälta.
- Vänta. - Jag är ledsen.
Ledsen, Olivia. Jag ser inte riktigt poängen.
Hallå. Hallå! Sluta!
På en gång, sluta!
Det här är till för alla.
Vi måste få det att räcka om vi ska överleva.
Varför går du inte och ser till att grinden är stängd, Spencer?
Ja. Det var jag.
Det var jag som gjorde det.
Men lastbilen utanför murarna-
-den skulle vara innanför om det inte vore för mig.
Det gjorde jag också.
Om jag inte gjort det kanske vi inte stått här och pratat nu.
Vart var du, Bruce?
Om ni gör det här hamnar vi nånstans där inget spelar nån roll.
Där ingen spelar nån roll.
Och sen kan vi se tillbaka på den här stunden-
-som då vi förstörde det här stället.
Är du på väg ut?
Ficklamporna, armeringsjärnen, repen.
Du sänker ner dem från muren med mellanrum, kanske snurrar dem lite.
På så sätt drar varje rep till sig vandrare-
-och du öppnar upp en passage.
Och nu packar du utrustning.
Du bara inväntar mörkret, va?
Vad händer om du stukar vristen när du hoppar ner?
Eller om du sinkas av en av dem så du måste handskas med alla?
Jag kan inte låta dig göra det här.
Du kan inte hindra mig.
Jag tänker hjälpa dig.
Och jag vet en säkrare väg ut.
ODLINGAR
VAR TÅLMODIG OCH STARK, EN DAG KOMMER DENNA SMÄRTA VARA TILL NYTTA
- Spencer? - Ja.
Jag... Mitt fel.
- Är du full? - Jag jobbar på det.
Det här kommer från skafferiet.
- Har du stulit det? - Det skulle jag inte kalla det.
Så det du sa till alla...
-...det var bara skitsnack? - Nej. Om alla rensade skafferiet-
-och alla visste om det och såg det, så skulle det vara slutet.
Men en person?
En person och ingen skulle nånsin få veta.
Så varför inte jag? Jag stoppade rundan vid banken.
Jag förtjänar en belöning. Ett sista firande.
För de hade rätt, mamma-
-och det vet du om.
- Snart är vi alla döda. - För helvete, Spencer!
Jag? Vilket jävla skitsnack!
Du är anledningen till att vi är körda. Du gjorde oss så här.
Vi var aldrig trygga här. Men du ville inte inse det.
Du ville inte att vi skulle inse det. Du ville bara drömma.
Det som hände pappa och Aiden-
-det är ditt fel.
Du.
Är du okej?
Varför skulle jag inte vara det?
Har du sett Enid?
Inte sen jag såg henne med dig.
Jag tror hon stack över muren precis innan hjorden kom och-
-nu är hon fast där ute. - Hur kan du veta att hon inte är död?
Kom igen nu.
Lyssna. Jag letar reda på henne, men jag behöver din hjälp.
- Om du kan klättra... - Jag hjälper dig inte, Carl.
Det är inte för min skull.
Det är för Enid.
- Din vän. - Min flickvän.
- För det var hon väl? - Så du vill lämna henne där ute?
Jag sa att hon skulle sluta hoppa över muren.
Jag sa att det finns dåligt folk där ute och att det är dumt och farligt.
Inte om du vet vad du gör.
Jag tänker inte låta dig gå.
Carl. Carl, du går inte ut dit.
Lägg av.
Jag berättar för din pappa.
Han och flera andra kommer gå ut och leta efter dig.
Och då kommer nån dö.
Du räddade mitt liv och nu räddar jag ditt.
Förlåt.
- Jag tappade den. - Du är fortfarande kvar.
- Låt bli. - Okej.
Då ska jag inte säga att du är modig heller.
Han har inte vaknat. Hans sår är infekterat.
Jag vet inte vad fan jag ska göra, så det spelar ingen roll vad jag är.
Ja, men du är fortfarande kvar.
- Varför är du här? - Jag har ont i huvudet.
- Hur illa på en skala från 1 till 10? - Jag ljög.
Jag bara kollar till dig.
Tja...
...här sitter jag. Helt aningslös på golvet.
Du lappade ihop folk.
- Du hjälper till att göra saker bättre. - Jag tror han kommer dö.
Och jag är så rädd för vad som händer här inne-
-att jag inte kan tänka på vad som händer där ute.
Och det är faktiskt bra.
Och jag vet inte vad jag ska göra med det.
Jag vill bara att han överlever och att vandrarna försvinner.
Och att en läkare dyker upp så jag kan gå tillbaka till min lägenhet-
-och fortsätta läsa "Krig och Fred".
Men så kom världens undergång.
Han är inte död än.
Jag vet inte det jag.
Det är inte så att jag inte känner det.
Att vara rädd suger.
Jag brukade inte vilja se...
...hur det är.
Inte för att jag inte kunde.
Det var bara... att jag inte ville.
Men det är så här livet ser ut nu.
Vi måste se det.
Vi måste kämpa emot det.
Kämpar vi inte dör vi.
Jag tyckte du sa att vi inte skulle klättra över.
Det ska vi inte. Vi ska under den.
Den här leder till ett avlopp som tillhörde det gamla samhället-
-som fanns här innan de byggde det här.
Den tar under muren...
...och förhoppningsvis förbi vandrarna.
Tack. Men härifrån går jag ensam.
- Maggie... - Nej.
Snälla.
Jag vill inte se fler namn skrivas på muren.
- Om han lever... - Om?
Han sa till Michonne att han skulle signalera om han tog sig ut.
Om han lever är han skadad, fast eller tillfångatagen.
Om han lever behöver han min hjälp, det är därför jag gör det här.
Och om han är död vill jag inte vänta på honom.
Inget av det här är ditt fel. Du behöver inte göra det här.
Folk är döda.
Det var jag delaktig i.
Och det måste jag leva med.
Jag har inte varit här sen i början.
Stegen måste rasat ner för länge sen.
Vi försöker få upp den. På tre, är du redo?
Ett, två, tre.
Aaron!
Jag är okej, jag fastnade i stegen.
Är du okej?
Ja. Tack.
Aaron. Ditt huvud.
Kom hit.
Det kan behöva sys. Aaron, gå tillbaka.
- Nej. - Jo.
- Jag räddade dig precis. - Jag kunde klarat det själv.
Visa vägen bara. Snälla?
Jäklar.
Daryl, Sasha, Abraham, hör ni mig?
Rick?
- Får jag komma upp? - Ja.
- Du har inte sett det förut? - Nej.
Enid, hon...
Hon brukade smyga över muren och tillbringa tid där ute.
Jag vet inte varför, hon bara ville det.
Men jag tror hon stack ut efter vi blev anfallna.
- Är hon fortfarande där ute? - Ja.
Vi vet inte var hon är.
Men hon kan ta hand om sig själv.
Och vi kan inte gå ut dit. Carl ville försöka.
Jag stoppade honom. Jag sa att jag skulle säga till dig då.
Och sen... jag tänkte bara att jag skulle berätta...
- Vet du var han är nu? - Ja, han är i huset-
-jag såg honom på verandan med Judith.
- Jag kan hålla vakt om du vill. - De där nere vaktar stället nu.
Det här är bara för att hålla utkik efter de andra och en signal från Glenn.
Okej.
Tack.
Jag tänkte på det du sa vid stenbrottet.
Och du har rätt.
Jag behöver lära mig att försvara mig och min mamma och bror.
Och det här stället.
Kan du lära mig att skjuta?
Där har du en måltavla.
Slappna bara av.
Hur mår han?
Vad är det?
Det är världens undergång.
Nej, det är det inte.
Ja, att vara rädd suger.
Vi är fortfarande för nära.
Vi måste bara förbi några stycken sen är vi ute.
- Nej. - Är du redo?
Nej, vi kan inte.
Du kan stanna. Jag går.
Nej. Nej!
- Maggie. - Det är över!
Jag brände sista bilden av honom-
-för jag sa att jag aldrig skulle behöva den mer.
För att jag aldrig skulle vara ifrån honom igen.
Jag är gravid.
Han ville inte att jag skulle gå ut dit och jag sa ja.
Och om jag gått...
Om jag varit med honom hade jag kanske kunnat hjälpa honom.
Jag vet inte om han lever.
Han hade visat det vid det här laget. Det var vad Michonne sa.
Jag vill bara se hans ansikte.
Det kan jag inte.
Jag får aldrig reda på vad som kommer hända eller varför-
-eller vad jag gjorde rätt eller fel.
Inte längre.
Det måste jag leva med. Du med.
Sam, jag har bakat kakor.
- Kan du ta upp dem hit? - Nej, Sam.
Varför?
- Varför vill du inte komma ner? - Jag vill bara inte gå ner dit.
Varför?
Jag bara...
Här uppe är det oförändrat.
Jag är mer än halvvägs uppe-
-så tekniskt sett är jag på övervåningen.
Du kan komma hit och ändå inte vara på undervåningen.
Nej, det är okej.
Jag tänker säga så för så är det!
- Just nu, ja, men du kan inte... - Allt är en lögn.
Det faktum att vi lever är ett stort skämt. Allt det här...
Kom igen, din jävel.
Carol sa att hon tog en av dem, men hon kunde inte hitta kroppen.
Han måste varit där under.
Jag vill leva.
Jag vill att det här stället står kvar.
Du måste leda dem.
De behöver inte mig, Rick.
De behöver dig.
Det jag ville att det här stället skulle bli-
-var det bara en omöjlig dröm?
Nej.
Jag kommer strax tillbaka.
När han kommer tillbaka, kan det vara värt att nämna att-
-Aaron eller Erin-
-funkar på en pojke eller flicka-
-beroende på stavningen.
Jag säger bara det.
Vad?
- Jag är din avlösning. - Jag trodde det var Carols tur.
Det var det. Jag anmälde mig frivilligt att ta hennes pass.
Jag fick aldrig nån chans att säga det, men...
Du skötte dig bra med lastbilen, när du sköt föraren.
Om det inte vore för dig-
-så kanske vi inte hade haft nån mur nu.
Jag hade bara tur.
Duktig eller tursam spelar ingen roll, fortsätt bara med det du gör.
Kropparna vid gravplatsen.
Anledningen att jag ville vänta var...
...var Glenn.
Vi vet inte om han är kvar där ute.
Och Daryl, Sasha, Abraham.
Jag ville att de skulle vara tillbaka vid det här laget.
Jag ville att de där sakerna skulle försvinna.
Jag ville bara vänta.
- Du sa att det kunde ta ett tag. - Det gjorde jag och det kan det.
Rick, det har det redan gjort.
De kan fortfarande vara vid liv. Vi glömmer inte bort det.
Det är bara...
Just nu, i denna stund-
-är det som det är.
"Det är så här livet ser ut nu."
Du hörde det?
Jag sa inte att det inte fanns en framtid.
Det måste det göra.
Säg att det finns mer.