AIEMMIN:
Minun piti tappaa vaimoni. En pystynyt siihen.
Sitten hän oli hänen kimpussaan.
- Onko hän hullu? - Ei, vaan vaarallinen.
- Miksi? - Koska kaikki elämä on arvokasta.
Ryhmä pääsi sisäpuolelle. He tappavat ihmisiä
Carol!
- Teidän ei tarvitse tappaa ihmisiä. - Tarvitseepas.
- En ole hyvä aseiden kanssa. - En minäkään.
Sanoit pitäväsi puhumisesta.
Muistan sen.
Jutustelu nuotion äärellä muistutti sinua elokuvista.
Sanoit haluavasi kaiken, mitä minulla on.
Aivan kaiken.
No, tässä se on.
Aivan kaikki.
Et raivaa.
Et.
Ei.
Et.
Aivan sama, montako päivää tai paljonko aikaa.
Emme olisi saaneet olla siellä!
Sinulla oli veitsi!
Sinulla oli ase!
Sinun piti.
Sinun piti!
Tiedät sen!
Älä valehtele.
Sinä tiedät.
Tiedät, että sinun piti!
Suomennos: Mika Metsäniemi, Deluxe Tekstityksen toimitus: KoomaPetteri
Anteeksi.
Et saa.
Tiedät, ettet saa!
Olet yhä sama.
Teet yhä niin.
Tiedät, miten asiat ovat.
Voitko poistua vuohen luota?
Se ei ole sinun. Tarvitsen sitä yhä.
Yritän opetella juustontekoa.
Jospa laskisit aseen ja juttelisimme?
Söisimme falafelia. Et näytä syöneen hetkeen
Laske nyt se kivääri, niin puhutaan.
Voimme varmasti sopia asian.
Viimeinen tilaisuus.
Laske aseesi ja peräänny mökiltä.
Anteeksi.
Mikä nimesi on?
Tapa minut.
Typerä nimi. Vaarallinen. Vaihtaisit sen.
Tapa minut.
Tapa minut!
Tapa minut.
Nimeni on Eastman.
Ei hätää, Tabitha.
Voi paska.
Se on sinun. Ota se.
Se on sinun tai hänen.
Ota sinä siis se.
16 tuntia ja 19 lattialla.
Tiedät, miten asia on.
Ammuit minua. Ruokin sinut.
Ethän satuta sitä.
Hyvää yötä.
16 tuntia ja 19 lattialla.
Hyi!
Onpa tuo--
Onpa kamalaa!
Hyi luoja sentään.
Onpa kamalaa.
Halusin odottaa hetken, ennen kuin puhumme.
Olen Atlantasta. Olen oikeuspsykiatri.
Tehtäväni oli arvioida pahoja tehneitä ihmisiä ja sitä, uusisivatko tekonsa vapautuessaan.
Se oli työni. Nyt asun täällä.
Osavaltion tilasta johtuen.
Ja koko maailman.
Mitä sinä teit, tai teet nyt?
Raivaan.
Mitä hittoa tuo tarkoittaa?
Kulkijoita. Ihmisiä.
Kaiken tielleni osuvan.
Tapan ne.
Raivaan.
Miksi?
Koska sen takia olen yhä täällä.
Tuo on paksuinta, mitä olen koskaan kuullut.
Tässä lounaasi.
Traumaperäinen stressihäiriö. Olethan kokenut traumoja?
Näetkö veren keppini terävässä päässä?
Se on kahdesta miehestä. Kenties isästä ja pojasta.
Iskin toista kurkkuun.
Hän putosi maahan keppi kurkussaan yrittäen hengittää veren läpi.
Toisen kuristin paljain käsin.
Se tapahtui päivää ennen tänne tuloani.
Kenties...
Kenties samana päivänä.
En tiedä.
Mutta niin minä tein.
Niin minä teen..
- Oletko tappanut paljonkin ihmisiä? - Olen.
- Uhkasivatko he sinua? - Eivät kaikki.
Pelastitko ketään?
Pelastit ihmisiä.
Turhia tekoja.
Kaikki muuttuvat.
Näin vihkisormuksen.
Sinulla oli joku, jota rakastit.
Lapsia?
Rakastit heitä.
Rakastit heitä paljon, jos olet tuollainen.
Näit sen tapahtuvan. Niinhän se alkoi?
Kaikki tapahtuu uudestaan silmiesi edessä.
Vartalosi on täällä, mutta mielesi siellä.
Näet oven, josta haluat kulkea päästäksesi kaikkea pakoon. Niinpä kuljet, -
ja se johtaa sinut takaisin siihen hetkeen.
Näet oven taas, ja tiedät ettei se auta. Ehkä tämän kerran.
Kuljet taas ovesta ja palaat aina siihen kamalaan hetkeen.
Tunnet sen joka kerta. Lakkaa siis avaamasta ovea.
Yritä vain kestää se.
Voin vakuuttaa, että yksi ovista johtaa ulos, ystäväni.
Minulla ei ole ystäviä.
- Tutustu minuun. - Tapan sinut.
- Miksi? - Koska minun pitää raivata.
Siinä se onkin. Sinun ei tarvitse.
Meitä ei ole tehty tappamaan.
Meillä ei ole kynsiä, hampaita tai panssaria.
Jotkut veteraani saivat PTSD:n,
eikä se johtunut siitä, että tappaminen sopii meille.
Ei se sovi. Ei voi sopia. Me tunnemme. Meillä on yhteys.
Olen haastatellut yli 825:tä kauheuksia tehnyttä ihmistä.
Olen tavannut vain yhden pahan ihmisen.
Jotkut syntyivät vaurioitunein aivoin. Jotkut sairastuivat ajan myötä.
Loput olivat vain rikkinäisiä ihmisiä, jotka olivat traumatisoituneet, mutta he parantuivat.
Jotkut enemmän ja toiset vähemmän, mutta se on mahdollista.
Tiedän sen.
Kyse on ympyrästä, joka sulkeutuu.
Ovi on avoinna.
Tuo sellin ovi on auki.
Heitin avaimen jokeen jonkin aikaa sitten.
En pidättele sinua enää.
En voi estää sinua. Mene vain raivaamaan.
Tai jää tänne ja yövy sohvalla, niin yritämme keksiä toisen keinon.
Ovi on avoinna. On ollut koko ajan.
Voit jäädä tai lähteä. Ne ovat vaihtoehtosi.
En anna sinun tappaa minua. En salli sitä.
Älä!
Lopeta.
Annoin kaksi vaihtoehtoa.
Voi paska.
Tapa minut.
Annoin kaksi vaihtoehtoa.
Joko ovi tai sohva.
Tuo oli aikidoa.
Siten pieksin sinut aiemmin. Tai siis ohjasin toisaalle.
Kun arvioin vankilassa ihmisiä, kuulin melkoisia tarinoita heidän teoistaan.
Kerran viisivuotias tyttäreni - löysi minut itkemästä kännissä.
Sanoin, etten voinut hyvin. Hän antoi minulle tämän.
Hän oli voittanut sen sinä päivänä koulun karnevaalista.
Hän sanoi sen tuovan onnea ja parantavan oloani.
Seuraavana aamuna löysin aikidoesitteen.
Se todellakin toimi.
Vaimosi ja lapsesi ovat kuolleita.
Se oli aikidoa. Siitä on apua.
Tarvitset selvästi apua, jos aiomme selvitä matkasta.
Emme voi olla kaksin loppuun asti.
Olet huono keskustelija, - enkä selviä matkasta yksin.
Matkasta mihin?
Ei aavistustakaan.
Hyvää yötä.
Maistuu vähän liikaa tekonurmelta, mutta on tässä potentiaalia.
Aina on potentiaalia. Missä on elämää, on potentiaalia.
Olen ollut jonkin aikaa kasvissyöjä.
Pelkäsin tuon vuohen tekevän minusta vegaanin.
En tapa, mutten ole aikeissa luopua suklaasta.
Kuten ehkä huomasit, en ole luopumassa suklaakekseistä.
Ne pysyvät ruokalistalla. Maistaisit. Ovat hyviä.
Olet elossa. Piristyisit nyt.
Lähdetään ulos. Täällä on kaikkea, - mutta matkalle pitää haalia tarvikkeita.
Tuletko mukaan?
Vahditko Tabithaa, kun olen poissa?
Voisitko tehdä sen?
Runnoit tomaatintaimea, mutta taisit pelastaa tänään vuohen.
Hei!
Kiitos.
Edistystä.
Hetkinen vain.
A ja B.
A, Rikoit puutarhan aidan ja tuhosit kelpo tomaatin.
Sinun on korjattava tilanne.
B, seuraa minua.
Korjasin keihääsi.
Kyse on toisaalle ohjauksesta. Välttämisestä.
Vastustajan hyvinvoinnista välittämisestä.
pitää siis välittää itsestään.
Pitää uskoa, että kaikki elämä on arvokasta.
pitää ohjata ajatukset toisaalle menneen vängätessä vastaan.
Tehdyt asiat on tehty.
Yritämme jatkaa eteenpäin, emmekä halua enää toimia samoin.
Hyvittääksemme tekomme.
Hyväksyäksemme sen, mitä olimme.
Hei.
Hyväksyäksemme kaikki.
Suojellaksemme kaikkia.
Ja siten myös itseämme.
Luodaksemme rauhaa.
Miksi mökissäsi on selli?
Rakensin mökin vaimoni kanssa ennen tyttäremme syntymää.
Silloin täällä ei ollut selliä. Tuo oli vain osa olohuonetta.
Haastattelin työssäni satoja kauheuksista tuomittuja ihmisiä.
Kuulin asioita sielun pimeimmästä kolkasta.
Tein arviota miehestä nimeltä Crighton Dallas Wilton.
Nimi tuo mieleen öljypohatan, jolla on iso hattu.
Hirveistä teoistaan huolimatta hän oli pääsemässä ehdonalaiseen.
Hän oli miellyttävimpiä tapaamiani ihmisiä.
Sanoi juuri oikeat asiat ja kävi terapiassa.
Hän pyysi kirjeissä vankilan johdolta ohjelmaa, -
kukkien kasvattamiseksi sairaaloiden odotushuoneisiin.
Näin hänen lävitseen. Hän oli todellinen psykopaatti.
Tiesin tarkalleen, kuinka käyttää hyväksi ihmisiä.
Haastattelin häntä kahvion vieressä.
Siellä tuoksui teollinen pizza. Lattiaa vahattiin.
Jouduin vähän väliä huutamaan kysymykseni.
Sitten koitti hetki.
En edes muista, mistä puhuimme.
Mutta silloin Crighton tiesi minun tietävän, mikä hän on.
Kaikki, mitä hän oli sanonut ja tehnyt piilottaakseen -
todellisen minänsä kaikilta, oli yhtäkkiä tiessään.
Tuo pitkäaikainen mallivanki nousi ylös, hymyili -
ja paukautti minua kasvoille.
Hänen nyrkkinsä oli kuin kivi.
Sittenhän olikin päälläni ja vahaus- koneen ääni peitti kaiken alleen.
Näin hänen kasvonsa. Hänen silmänsä. Pahuuden naamio -
oli lipsahtanut pois.
Hän aikoi tappaa minut siihen paikkaan, -
koska tiesi minun varmistavan, ettei hän koskaan pääsisi vapaaksi.
Vastaliike kuristusotteesta irrottautumiseen.
Aikidoa.
En opiskellut itsepuolustukseksi, mutta se pelasti henkeni.
Ja sain varmistettua, ettei Hän enää päässyt vapaaksi.
Tai ainakin sain yrittää sitä.
Hän pääsi vapaaksi.
Hankki puhumalla tarvitsemansa -
ja pakeni vankilasta, muttei vapauden takia.
Crighton Dallas Wilton meni kotiini -
ja tappoi vaimoni, tyttäreni ja poikani.
Hän käveli läheiselle poliisiasemalle heidän verensä peitossa ja antautui.
Sanoi paenneensa vain tuhotakseen elämäni.
Kului vuosi ja hän puuhasi yhä istutustensa parissa.
Hän sai hoitaa istutuksiaan -
teiden varsilla krysanteemeja ja lemmikkikukkia kasvattaen.
Rakensin sellin aikomuksenani tuoda Crighton Dallas Wilton tänne, -
noiden kaltereiden taakse, nääntymään nälkään.
- Teitkö niin? - Olen tullut siihen tulokseen, -
että kaikki elämä on arvokasta. - Jopa tuollaisen miehen?
Joka teki sinulle ja perheellesi noin?
Olen tullut siihen tulokseen, että kaikki elämä on arvokasta.
Siksi syömme kaurapihvejä.
Olet hyvä siinä. Toisaalle ohjaamisessa.
Tarvitsemme lisää välineitä. Pressun ja sorkkaraudan.
Voisimme yrittää päästä saaristoon.
Luulen ihmisten menneen sinne.
Vähintäänkin näkisimme rannan.
Mitä nyt?
Tiedän, mistä löydämme ne.
Kenet sinä menetit?
Vaimoni ja poikani.
Mitkä heidän nimensä olivat?
Jenny ja Duane.
Olen pahoillani.
Älä ikinä ole pahoillasi.
- Asemiin, nyt heti. - Ei täällä.
Nyt heti.
Saat vielä pidellä vauvaa.
Hoida sinä.
Liikettä!
Sanoinhan ettei täällä. Ei tuo ollut sinun tehtäväsi.
Miten saatoit tehdä noin? Ei se ollut sinun tehtäväsi!
Et voi noin vain tulla väliin!
Kerro, miten asia on!
- Mennään kotiin. - En mene mihinkään.
Sinä tulet takaisin. Tämä on osaltasi ohi.
Sinä selvisit pois.
Tapa minut!
- Sanoin, ettei täällä. - Siinä se onkin, Morgan.
Täällä ei ole täällä.
Ei.
Kiitos.
Se pääsi pakoon. Sekin tajusi oven olevan avoinna.
Minä en tajunnut sitä. Sinun piti kertoa minulle
Mukavaa, että palasit.
Istu alas ennen kuin tuuperrut.
Kuten sanoin, hänellä oli istutukset tien varressa.
Jopa tekojensa jälkeen se sallittiin, koska hän osasi hurmata.
Selvitin aikataulun, odotin ja varmistin työvuorot.
Vein hänet nopeasti autooni ja toin tänne.
Kiinni jääminen ei olisi haitannut. Se olisi ollut parempi.
Mutta toin hänet tänne, eivätkä he tienneet, mistä etsiä.
Sinun pitää istuutua.
No niin.
Kaikki hyvin.
Laitoin hänet tuohon selliin ja annoin nääntyä hengiltä.
Siinä meni 47 päivää. Sen jälkeen olin mennyttä. Olin siellä, missä sinä olit.
Minäkään en enää yrittänyt avata ovea.
En saanut rauhaa hänen tappamisestaan.
Löysin rauhani, kun päätin olla tappamatta.
Päätin, etten enää koskaan tapa.
Kun päätin sovittaa tekoni, palasin Atlantaan tunnustamaan.
- Niin sain tietää maailmanlopusta. - Ei maailmanloppu ole koittanut.
Edistystä.
Tyttäreni piirsi tämän talomme käytävän seinään.
Hän luuli että suuttuisin. Minä vain kehystin sen.
Kun palasin ja sain tietää etten voinut antautua kellekään, -
koska ei ollut ketään, palasin kotiin leikatakseni tämän seinältä.
Menetin autoni paluumatkalla.
Kävelin 50 km kuoleman halki kipsilevyn palasen takia.
Se oli pelottavinta, mitä olen tehnyt.
Ja parasta.
Voit jäädä tänne. Täällä on ruokaa, sähköä ja turvaa loppuelämäksesi.
Mutta sinun ei kannata jäädä. Tänne tuskin saapuu kaltaisiasi mukavia vieraita.
Täällä jäät yksin. Olit yksin.
Kaikki liittyy ihmisiin. Kaikki arvokas tässä elämässä.
En voinut olla yksin. Ei sinunkaan pitäisi.
Tabithakin on mennyttä.
Olen valmis. Minulla on tuolla kaapissa ase.
Tulehan.
Odota.
Toivottavasti se tuo sinullekin onnea, mitä ikinä päätätkään.
Olen päättänyt.
Siinä kaikki.
Aivan kaikki.
- Toimisikohan se minun kohdallani? - Kyllä. Uskon niin.
Ehkä.
Huomasitko, että tärisen ja hikoilen?
Voi hitto.
Näin valokuvista, kuinka vakiintunut paikka tämä on.
Ajattelin, että täällä olisi jotakin. Lääkettä tähän.
Mutta se oli ennenkuin voititte. Nyt minä varmaankin kuolen.
Mutta jos en kuole, minun Pitää tappaa sinut, Morgan.
Minun pitää tappaa kaikki täältä. Jokainen. Jopa lapset.
Aivan kuten ystäväsi Eastmanin lapset.
Ne ovat sääntöni. Ne ovat koodini.
Sanoisin olevani pahoillani, mutta itsehän sinä sen sanoit:
"Älä ole ikinä pahoillasi."
Portti auki!
Suomennos: Mika Metsäniemi, Deluxe Tekstityksen toimitus: KoomaPetteri