Tidigare i The Walking Dead...
Jag drar när tiden är inne.
- Var är hemma? - Virginia. Vi hade murar.
Du måste ta farväl. Låt mig hjälpa dig.
Jag ljög! Jag är ingen forskare. Jag vet inte hur man stoppar det.
- En av dina mot en av mina. - Okej.
Nu fattar jag.
Vi tittar inte på det som är synligt, utan på det som inte är synligt.
För det som är synligt är temporärt-
-men det som inte är synligt är för evigt.
För vi vet att om vårt jordliga tält förstörs-
-har vi en byggnad från gud-
-ett hus ej gjort av händer, för evigt i himmelen.
Hon skulle följa med mig.
Hur långt bort?
Utanför Richmond, Virginia.
Det var säkert tidigare. Det finns murar och runt 20 människor.
Beth ville följa med honom. Hon ville ta honom dit.
Det är en lång resa, men om det funkar-
-är det den sista långa resan vi behöver göra.
Och om det inte finns kvar?
Då fortsätter vi.
Då hittar vi ett annat ställe.
Det är bättre nu.
Svensk översättning: - StoraStyggaVargen -
Hur långt har vi kommit?
Åtta kilometer.
Carol?
- Jag är här. - Vi har kommit halvvägs.
- Jag ville bara kolla läget. - Här är det lugnt.
Vi har tagit oss 800 kilometer, det här kanske är den lätta delen.
Man tycker det borde vara dags för det.
Ge oss 20 minuter så återkommer vi.
Om vi inte hör av er kommer vi och letar.
Uppfattat.
Det är en sak jag velat säga.
- Vad? - Utväxlingen.
Det var rätt sak att göra.
Det fungerade. Det var bara att nåt annat hände efteråt.
Det gick som det gjorde. Som det alltid kommer göra.
Jag har aldrig velat döda någon förut.
Det har jag.
Men det gjorde bara att jag inte såg nåt annat än vad jag ville.
Jag bemötte det inte.
- Bemötte vad? - Det som hände, vad som skedde.
Min pappa sa alltid till Sasha och mig-
-att det var vår plikt som världsmedborgare-
-att hålla sig ajour med nyheterna.
När jag var liten och satt i hans bil-
-hörde man alltid en massa saker på radion.
Nånting hände 1000 kilometer bort eller på gatan utanför.
Hemskheter som jag inte ens förstod.
Men han bytte inte kanal. Han stängde inte av.
Han bara fortsatte lyssna.
För att bemöta det. För att se klart.
Min pappa kallade det-
-att betala priset för livet.
Jag förlorade min pappa i Atlanta.
Jag tror att han hade gillat din.
Men jag har fortfarande en mamma och ett par tvillingbröder.
Hoppas jag.
Det hoppas jag med.
Tre kilometer till.
Kör in i skogen. Vi går till fots och håller oss borta från vägen.
Det behövs inte.
Bara för säkerhets skull.
Det här blir bra.
Genom träden ser det ut som den tillhör vraken.
Den här vägen.
- Har ditt folk gjort det här? - Jag ville, de måste ha gjort det.
- Är du okej? - Ja.
Har de spejare? Krypskyttar?
Vi byggde en utsiktsplats på en lastbil. Ibland står den utanför.
Inte idag.
Hörde ni?
Vänta ett tag.
Noah, vänta.
Noah!
Det är ingen fara. Du är med oss nu.
Jag tar honom.
Jag är ledsen, Noah.
Det är jag verkligen.
Vi borde se om vi hittar nåt vi kan använda och gå tillbaka.
Och sen då?
De ser oss.
Vi kan göra en snabb runda.
Jag stannar hos honom.
- Carol, är du där? - Vi är här.
Vi kom fram.
Det är borta.
En ren tröja.
- Vi löser det. - Det gör vi.
Det finns sopsäckar i garaget.
- Du trodde inte det skulle vara kvar? - Gjorde du?
Efter det hade hänt-
-precis efter allt med Beth på sjukhuset.
Såg jag den där Dawn.
Det var inte hennes avsikt att göra det. Jag visste det. Jag såg det.
Men jag ville döda henne.
Jag kommer ihåg att jag undrade om det ens spelade nån roll.
Det hade inte ett dugg med Beth att göra.
Jag vet inte om jag trodde det skulle vara kvar.
Men Beth ville ta honom hit.
Hon ville att han skulle få komma hem.
Det här var för henne.
Och det kunde varit för oss också.
Jag ville dö för det jag förlorat. För de jag hade förlorat.
Jag klev in i en stor samling av de där sakerna och bara försökte-
-ta ut det på dem-
-tills de tog mig.
Ställde dem framför mig så jag inte skulle se nånting.
Men jag bara fortsatte. Och sen-
-fanns jag där för Judith när hon behövde mig.
Jag räddade henne.
Jag förde tillbaka henne till hennes pappa.
Och det hade aldrig hänt om jag hade gett upp.
Om jag inte hade valt att leva.
Noah.
Det här är inte slutet.
Så ska det se ut.
Du, vi borde...
Noah.
Noah!
Jag tänkte på killen i containern.
Vid Terminus.
Hur jag fick oss att stanna.
Efter fängelset-
-på min resa, fick jag tillbaka Maggie.
Saker och ting gick bra.
Att förlora Washington...
Att förlora Beth, efter att precis fått veta att hon lever...
Jag var inte på er nivå då.
Men om det varit nu-
-hade jag aldrig fått oss att stanna.
Vi hade sprungit rakt igenom.
Och jag hade skjutit ihjäl den kvinnan. Vare sig det är rätt eller fel.
Vi måste stanna upp.
Man kan vara här ute för länge.
Det här är mitt hus.
- Du vill inte gå in där. - Jo, det gör jag.
Låt mig se det.
Jag går först.
Jag försökte komma tillbaka tidigare.
Jag försökte.
Men jag gjorde som du sa.
Du klarar dig. Håll ut bara. Jag hämtar dem.
Minst 68 medborgare i republiken har mördats i fyra dödliga attacker-
-i det centrala kustdistriktet.
Gruppen har fortsatt sin kampanj med slumpmässigt våld-
-och rör sig obehindrat över landsbygden-
-då republikens militära styrkor är i upplösning.
Jag försökte säga det.
Det skulle bli du.
Du är en sån där kille som räddar bebisar.
Tror du Gareth skulle följt efter er om ni inte satt en kula i huvudet på mig?
Och skurit mig som din syster gjorde? Lugn, res inte på dig.
Om jag inte berättat att ni var där, hade kanske inte Gareth satt efter er.
Då hade de kanske inte varit döda. Då hade kanske inte Bob varit död.
Om han hade levt kanske det hade ändrat hela grejen med Beth.
Typ, dominogrejen.
Eller kanske inte.
- Då kanske du inte hade blivit biten. - Det där är skitsnack.
Jag blev biten vid matbanken.
Det gick som det gjorde, precis som det skulle.
Precis som nu.
...terroriserar byar nattetid och utför hämndattacker-
-där de hugger oskyldiga med machetes-
-och i vissa fall, tänder eld på dem.
Om du bara hade gjort det, och inte ljugit som en kärring-
-hade det kanske ändrat saker och ting.
- Då kanske notan varit betald. - Notan måste betalas.
Du måste förtjäna din plats.
Du sa att du skulle göra vad som helst för att förtjäna din plats.
Det var så du sa.
Minns du det?
Det är bättre nu, Tyreese.
Det är det. Det är bättre nu.
Det är inte bättre nu.
Du vet jävligt väl vad...
Vi kan sätta upp några garagedörrar mot öppningen.
Och parkera en bil mot dem tills vi kan mura igen den.
Det kan fungera.
Stället är omgivet av en skog. Det finns inget fritt synfält.
Vem eller vad som helst skulle vara inne innan vi hann blinka.
- Det var förmodligen det som hände. - Det var det som hände oss.
Vi kan hugga ner träden.
Vi använder dem till att bygga murar.
Titta.
Det spelar ingen roll.
Vad?
Du sa att du undrade om det spelade nån roll om du dödade henne.
Det spelade ingen roll om du gjort det, eller om jag gjort det, eller Daryl.
Det spelar ingen roll.
Washington.
Eugene ljög om botemedlet-
-men han tänkte på Washington av en anledning.
- Men han ljög. - Om botemedlet.
Men han räknade ut att Washington var det ställe där det fanns en chans.
Vi är nära.
Tänk om det finns folk där?
Tänk om vi kan vara trygga där? Vi är bara sexton mil ifrån.
Det är en möjlighet. Det är en chans.
Istället för att bara vara härute. Istället för att bara klara sig.
För just nu är det så här det ser ut att bara klara sig.
Vill du inte ha en dag till med en chans?
Vi borde gå.
Det är 16 mil bort.
Vi borde gå till Washington.
Rick! Hjälp! Glenn! Michonne!
Hjälp!
Noah, håll ut!
Jag tar honom.
Är du okej?
- Det är Tyreese! - Var?
Mitt hus. Han har blivit biten.
Det är okej, Tyreese. Det måste du veta vid det här laget.
Det är okej att att du inte ville vara med längre, Ty.
Du behöver inte vara med längre.
- Där har du ditt problem. - Vad är mitt problem?
Du ville inte vara delaktig men att vara delaktig är det enda som gäller.
Så är det.
- Öppna ögonen. - Du behöver inte. Inte om du inte vill.
Det behöver du inte. Det är bättre nu.
Du sa att du skulle förtjäna din plats.
Du hade ingen aning om vad du pratade om, eller hur?
Eller hur?!
Dina ögon var öppna men du ville inte se.
Även fast fick dig att se.
Jag visade dig.
Men anpassade du dig?
Ändrade du dig?
Nej.
Att du skulle sitta framför en kvinna som dödat nån du älskade-
-och du förlåter henne.
Det är det som gäller.
Det är det här som gäller.
Nu gäller det.
Jag visste inte vem jag pratade med.
Jag sa att jag skulle göra vad som helst för att förtjäna min plats-
-men jag kände inte er.
Men jag vet... Jag vet vem jag är.
Jag vet vad som hände och vad som sker.
Jag vet.
Du visade inte mig ett skit. Du, du är död.
Allt du någonsin var är dött.
Och det är...
...det är inte slut.
Jag förlät henne för att...
...det är inte slut.
Det är inte slut.
Det är inte... Det är inte slut.
Jag vände mig inte bort.
Jag fortsatte lyssna på nyheterna-
-så jag kunde göra det jag kunde för att hjälpa till!
Jag ger inte upp. Hör du det?
Jag ger inte upp!
Folk som mig...
...folk som mig kan leva.
Det är ingen som behöver dö idag.
Du måste betala notan.
Håll i honom! Ett hugg, rakt av!
Skynda på!
Kom igen, kom igen!
Vi måste få av kedjan.
- Vi kan använda slagträet. - Jag tar honom.
- Kan du hålla i honom? - Ja.
Gör er redo!
Om du tror på det-
-kommer det definitivt bli du och ungen.
- Nej... - Låt den vara.
Jag har honom. Håll ut nu, håll ut.
Du måste betala notan!
Jag har dig, lugnt och fint.
Ett, två, tre.
- Vänta, vänta! - Kom igen!
Kom igen, öppna ögonen. Öppna ögonen!
Det gick som det gjorde, precis som det skulle.
Du måste hålla ut. Håll ut!
- Hans fötter! Ta hans fötter. - Två, tre...
Sätt fart!
Kom igen, in med honom. Jag har honom.
Håll upp honom.
Carol, vi är vid bilen.
Vi måste kauterisera armen och förbinda den.
Få bort Sasha och Carl. De behöver inte se det här.
Kom igen, kom igen, kom igen.
Kom igen. Kom igen!
Det har kommit oroande rapporter om att kannibalism-
-har brytit ut i flyktingläger längs med republikens transportkorridorer.
Och trots rebellstyrkornas segertåg-
-inkommer det oroande rapporter om ökad brutalitet i deras metoder.
Bland annat storskalig förstörelse av byar, nedbränning av fängelser-
-attacker på civila, och till och med lemlästning av barn och unga mödrar.
Och det verkar bara vara början på den kampanj-
-som de betecknar som ett ändlöst krig mot...
Stäng av.
Är du säker?
Det är okej, Tyreese. Det måste du veta vid det här laget.
- Det är inte bara okej. - Det är bättre nu.
Vi tittar inte på det som är synligt, utan på det som inte är synligt.
För det som är synligt är temporärt-
-men det som inte är synligt är för evigt.
För vi vet att om vårt jordliga tält förstörs-
-har vi en byggnad från gud-
-ett hus ej gjort av händer, för evigt i himmelen.
I himmelen.